352 Ù MA NAK DISTRIKT 



op, at Nedbøren her ikke kan smelte om Sommeren, men gaar ned i Form af Bræer. 

 Denne Hoj landsis eller Firn er altsaa opstaaet som Højlandsis overalt i Verden 

 ved Ophobning og Sammensintring af Nedbøren. Derimod mente i sin Tid Rink, 

 at Grønlands store Indlandsis ikke kan skyldes Nedbøren alene, men i Hoved- 

 sagen er blevet til fra Dybet, som en uhyre Akkumulation af den Kildeis, Fersk- 

 vandsis, som vi overalt træffer i arktiske Egne om Vinteren, og denne Anskuelse 

 tiltrædes stadig af de fleste Geologer, der har undersøgt Indlandsisen. 



Bræen fra Højlandsisen og Isstrømmen fra Indlandsisen afviger forøvrigt 

 kun deri fra hinanden, at den sidste er mangfoldige Gange større og bevæger sig 

 med langt større Hastighed. Derfor producerer Isstrømmene normalt Isfjælde, 

 medens Højfjældsbræen sædvanligvis ikke har større Tilførsel, end at den smelter 

 bort, inden den naar Havet. En Undtagelse danner nogle af Bræerne paa Uperni- 

 vik og paa NûgssuaKs Nordkyst, der naar helt ned til Kysten. 



Indlandsisen er en sejgflydende, plastisk Masse, der dækker over alle eventu- 

 elle Bjærge og Dale i Grønlands Indre. Isstrømme fremkommer, hvor der er Dale 

 til den, ligesom en Vædske vilde flyde ud over Randen af et Kar, hvor der var 

 Skaar i dets Kant. Nu kunde man vente, at jo bredere Skaaret var, og jo dybere, 

 d. v. s. jo tykkere Ismassen er, der kommer tilsyne i Skaaret, desto større vilde 

 Isudflydningen her blive. Men det viser sig, at der er andre Omstændigheder 

 end selve Pladsen i Skaaret, der betinger Isstrømmenes Produktion. 



Da Rink gav sin første klassiske Skildring af Indlandsisen og Isstrømmene, 

 kunde han gennem Oplysninger fra Folk, der var bosiddende i Grønland, mest 

 fra Grønlænderne, slaa fast, hvilke Isstrømme var meget produktive, hvilke 

 mindre, og at dette var et konstant Forhold, uafhængigt af Aargangenes veks- 

 lende Klima. Forklaringen herpaa søgte Rink i den Antagelse, at der bag de 

 meget produktive Isstrømme laa vidtstrakte Dalsystemer, saa at de store Isstrøm- 

 me kommer til at svare til et Lands store Flodsystemer, de mindre produktive 

 til de smaa. 



Af de 5 vestgrønlandske Isstrømme, som Rink betegnede som førsterangs 

 efter deres Produktion, findes de to i UmånaK Distrikt, nemlig KarajaK i Syd, 

 og de to Grene, der tilsammen danner Karrats Isstrom, i Nord. 



Store KarajaKs Isstrøm er undersøgt af Rink, K. J. V. Steenstrup og 

 E. v. Drygalski, grundigst af den sidste, der boede paa Karatsap nunatâ i 

 omtrent halvandet Aar. Hastigheden for Bevægelsen fandtes som ved andre 

 Isstrømme størst mod Midten og mod Enden, hvor den var 19 m i Døgnet. Pro 

 duktionen beregnede Drygalski til 41 Millioner Tons pr. Døgn. Derimod har 

 lille KarajaKs Isstrom kun en Hastighed af 0,2 — 2 m i Døgnet. ■ — ■ Ogsaa 

 Hastigheden og Produktionen af Sermiliks Isstrøm er ringe. 



Itivdliarssuks Isstrøm er undersøgt af Steenstrup og Drygalski, der 

 begge maalte den yderste af de tre ulige store Arme. De fandt en Hastighed 

 paa Midten af henimod 10 m, hvilket er ret respektabelt. Dog synes Produktio- 

 nen efter Erfaringen at være betydelig mindre end KarajaKs. 



Ingnerits og Kangerdluarssuks Isstrømme er ikke nøjere under- 



