358 ÙMANAK DISTRIKT 



Steder, men ved de allerfleste Bopladser er Kullene det vigtigste Brændsel. Dog 

 maa det nævnes, at Befolkningen ved selve Kolonien ofte benytter Storbaadens 

 Togterejser til Sàtut til at skaffe sig Tørv til Husby gning derfra. Krækkebær 

 og Mosebølle modnes overalt og findes i de indre Dele ogsaa saa talrigt, at de kan 

 samles. 



DYRELIV 



Landdyrene. I ældre Tider kunde Rensdyret jages paa de talrige Øer og 

 Halvøer langs Indlandsisens Rand, saa at der var Forbindelse mellem Flokkene 

 paa NûgssuaK og Svartenhuk Halvøer. Denne Forbindelse bar dog nu været afbrudt 

 i over hundrede Aar. Men lejlighedsvis hænder det endnu, at et Dyr nordfra 

 kommer .et Stykke derned ad. Fra alle Bopladser i Syddistriktet drives Jagt efter 

 Rensdyr inde paa NûgssuaK, mest om Efteraaret og Vinteren. Om Foraaret 

 og Sommeren gaar man op gennem Uvkusigssat Fjorden til Rensdyregnene inde 

 bag Prøvens Fjorde. Fra Syddistriktet nedlægges aarlig 20 — 40 Dyr i det højeste, 

 fra Norddistriktet mangler Oplysninger, men Tallet er næppe ringere her. Det 

 tilsigtede Udbytte er ikke saa meget Kødet som Skindene, der er meget søgte til 

 Klæder, Soveposer, Slædetæpper o. 1. 



Ræve er vist nogenlunde almindelige i hele Distriktet, men Fangsten spiller 

 kun en ringe Rolle, fordi Befolkningen har saa rigelig Sælfangst a# varetage, at 

 de ikke har Tid til anden Fangst. 



Der indhandledes gennemsnitlig i Femaarene følgende Antal Skind: 



1882-87 1887-92 1892-97 1897-1902 1902-07 1907—12 1912-17 

 blaa.... 19 16 18 18 32 37 38 



hvide... 11 16 11 11 20 22 19 



Polarulven har een Gang vist sig i Distriktet. Vinteren 1868 — 69 blev der 

 af 2 Eksemplarer skudt det ene. 



Harer og Ryper er almindelige overalt. Af den grønlandske Befolkning 

 jages de- kun i Trangstider eller paa de Steder, hvor der er Afsætning til de Danske, 

 og stor Betydning har de ikke for Befolkningen. 



Havlitten, Rødstrubet Lom og forskellige Vadefugle ruger almin- 

 deligt, men jages ikke nævneværdigt. Gæs ruger næppe i Distriktet, og kun lejlig- 

 hedsvis skydes Knortegæs paa Træk. Falk, Ravn og Smaafugle er almindelige 

 som andre Steder. 



Havets Dyreliv. Isbjørne kommer regelmæssigt til Distriktet hver Vinter, 

 navnlig ude ved Svartenhuks og NûgssuaKs Halvøernes Yderkyster. Undertiden 

 strejfer de længere ind, f. Eks. til Ubekendt Ejland, men til de inderste og syd- 

 ligste Dele naar de kun sjældent. Der nedlægges knap et Par Stykker om Aaret. 



Hvalrossen har tidligere været almindelig, men kommer nu kun sjældent 

 inden for Mundingen af Bugten. Ved NûgssuaK nedlægges aarlig, især i Novem- 

 ber, nogle Stykker og ved NiaKornat et Par. 



Remmesælen findes overalt, men som Regel ikke i store Tal. Ved de fleste 

 Steder nedlægges kun et Par Stykker, lige til eget Forbrug. Noget større er Ud- 



