ÙMANAK DISTRIKT 367 



I December er Glatisfangst, naar Forholdene tillader den, en lønnende Fangst- 

 maade ved Igdlorssuit, Uvkusigssat, Sätut og Ikerasak; hvis den forhindres ved 

 Snefald, plejer Garnfangst i Stedet at give rigt Udbytte, særlig i de to sidstnævnte 

 Kommuner. Ogsaa for UmånaK kan Garnfangst give et stort Udbytte i December; 

 her kommer dog tillige i Betragtning — hvad der for Kaersut, NiaKornat og Nûg- 

 ssuaK plejer at være Maanedens eneste Erhvervsform — Jagt dels fra Kanten 

 af Vaager, dels i Kajak i disse. Ved samtlige Fangstmaader i denne Maaned er 

 det Ringsælen, som Efterstræbelserne gælder. 



Hvalstænge (»savssat«) forekommer her i Distriktet kun med Tiaars Mellem- 

 rum, hyppigst vel ved de vestligste Pladser (sidst i 1917 ved NûgssuaK.) 



I UmånaK Distrikt bruges folgende Fangstmaader: 



Kajakfangst. Herved anvendes overvejende Riffel, dog i den Periode, 

 hvor Sælen erfaringsmæssig er mager (omkring Juli), ogsaa Haglbøsse. Ved Hagl- 

 skud opnaas, at Sælen ikke skydes død med det samme og mulig derefter straks 

 synker, inden Fangeren naar at faa »sat fast« i den. Harpun bruges almindeligt, 

 hvis Sælen »ligger« i Vandet, ikke — som saa ofte — blot »staar« og stikker Hove- 

 det op over Vandskorpen. Hvidhval- og Narhvalfangst fra Kajak er som oftest 

 Harpunfangst. 



Iskantfangst (dels ved Vaager, dels ved aabent Hav) er almindeligst i 

 Yderdistrikterne. Hertil benyttes Riffel. 



Glatisfangst, hvor man efter at have hørt Sælen drage Aande, lydlost 

 nærmer sig Aandehullet og skyder den, fordrer snefri Is og forekommer derfor 

 hyppigst tidligt paa Vinteren i de østligst beliggende Kommuner. 



Ligeledes knyttet til den tidlige Vinter, fordi et for tykt Snelag gør det van- 

 skeligere at finde Aandehullerne, er efternævnte to Fangstmaader. 



1. nigparnelc, hvor man efter at have fundet et Aandehul, tager Plads ved 

 dette og lydløst afventer Sælens Tilbagevenden dertil. (Ved denne Fangstmaade 

 jages ved NûgssuaK kun Remmesæl, ellers aldeles overvejende Ringsæl.) 



2. mdunefc, hvor man, mange i Flok, besætter en stor Mængde Aandehuller 

 i Nærheden af hverandre, sikker paa, at Sælen, om den mulig skræmmes fra det. 

 ene Sted, dog vil være nødt til at søge hen til et andet Aandehul, hvor den samme 

 Skæbne vil vente den. En Del af Deltagerne løber om i Nærheden af de ventende 

 og søger at skræmme Sælen hen til de besatte Aandehuller. (Denne Fangstmaade 

 bruges ikke ved NûgssuaK paa Grund af det der som oftest mindre sikre Islæg.) 



Ved uto/c-J agten, som drives bedst i varmt og stille Vejr, med nyfalden Sne 

 og allerhelst med et Skylag, som dækker den øverste Halvdel af Fjældene, anven- 

 des nu kun Riffel, uagtet her endnu i Distriktet findes Fangere, som er i Stand til 

 uden Dække at rulle sig helt hen til Sælen og afskære den Vejen til Vandet. 



Som sidste Fangstmaade skal endelig nævnes den af de Danske indførte Is- 

 garnfangst. Garnene sættes nu til Dags ganske overvejende ved Isfjælde; kun 

 i Igdlorssuit Kommune er det endnu almindeligst, at Garnene sættes i Strand- 

 kanten. 



