384 ÙMANAK DISTRIKT 



Forsyning med Ringbolte. Havnen er god for alle Vinde; derimod er det meget 

 almindeligt, at hele Havnebassinet fyldes med Kalvis fra KarajaK Bræerne. Dyb- 

 den i Havnen varierer imellem 5 og 13 m, hvilket er tilstrækkelig dybt til, at selv 

 ret store Isstykker kan drive ind, særlig ved vedholdende ostlige Vinde. Der er 

 derfor indrettet et særligt Signalsystem med Flagning m. m. til Oplysning om, 

 hvorvidt Adgangen til Havnen er aaben eller lukket af Is. Knap et tusind Meter 

 uden for Havnemundingen ligger en Banke, hvorpaa der som Regel vil findes 

 nogle større Isfjælde grundstødte; herved dannes vel en ret god Beskyttelse for 

 Havnen ogsaa imod Øst; men paa den anden Side kan undertiden ved Kalvning 

 af Isfjældene paa Banken Vandet sættes i saa stærk Bevægelse helt ind i Havnen, 

 at der ved Skibenes Fortøjning maa tages særlige Forholdsregler imod denne 

 Eventualitet. 



Skibenes Vandforsyning foregaar fra en Elv, der kommer ned paa Vestsiden 

 af UmånaK Øen i Bunden af den saakaldte Spraglede Bugt. Her er iøvrigt ogsaa 

 en god og sikker Havn, der har den Fordel fremfor Havnen paa Østsiden, dels 

 altid at være isfri, dels, hvad der er nok saa betydningsfuldt, at Skibene kan for- 

 lade denne Havn med samme Vind, som skal bruges ud af Fjorden. Det er derfor 

 ogsaa almindelig Skik, at Sejlskibene efter endt Losning og Ladning under rolige 

 Vejrforhold og med faldende Vande bugseres fra Kolonistedet over til Havnen 

 i Spraglede Bugt for der at afvente gunstig Vind til Afrejsen. 



Vinterisen brydes som Regel (med nordlig Vind) omkring Midten af Juni, 

 og det nye Islæg dannes som oftest i sidste Halvdel af December. I Aarets første 

 5 — 6 Maaneder foregaar da al Forbindelse med UmånaK ved Slæde, og Slædevejene, 

 som gaar ud igennem Havnen, straaler derfra ud til alle Sider; først i Maj Maaned 

 begynder man som Regel at bekymre sig om Strømmens Indvirkning paa Isen, 

 og Vejen imellem UmånaK Øen og Kodoen er den første, som maa opgives. Over 

 Land er der ved Kolonistedet kun Slædekorsel til en 500 m Nordvest for Husene 

 liggende (14 m dyb) større Indsø, hvorfra der hver Vinter med Slæde hentes Vand 

 i Tønder til de danske Husholdninger. 



Bebyggelsen ved UmånaK er stærkt sammentrængt; de europæiske Bygnin- 

 ger ligger paa en ret jævn Skraaning i Stedets sydlige Del, medens Grønlænder- 

 husene overvejende ligger mere nordligt, dels ved Foden af, og dels opad den lave 

 Bjærgskrænt, som begrænser Pladsen imod Nord ; dog ligger en lille Gruppe Grøn- 

 lænderhuse (6 ialt) i det sydvestlige Hjørne af Kolonistedet. Af de europæiske 

 Bygninger ligger alle Handelens Huse længst imod Syd og nærmest ved Stranden; 

 Lægebolig og Sygehus ligger noget længere oppe paa Skraaningen, omtrent midt 

 paa Pladsen, og endelig ligger Skole, Kirke og Præstebolig Norden herfor. 



Bebyggelsen ved UmånaK gor et ret anseligt Indtryk, og der er tillige en vis 

 smilende Ynde over Stedet, der ligger her som et Vidnesbyrd om Liv imellem de 

 kolde og golde Omgivelser. Fra selve Kolonistedet er der paa Grund af de mod 

 Nord, Vest og Syd omkransende, lave Klippestrøg egentlig kun Udsigt ud over 

 Havnen imod Øst, og her standses Blikket endda i kun 7 — 8 km Afstand af Stor- 

 øens flade Bjærgmasse med de brat affaldende Vægge. Men stiger man op paa Ud- 



