ùmÂnak distrikt 385 



kigget lige Syd for Kolonistedet eller endnu kellere op til Signalflagstangen, knap 

 1000 m Vest for Husene, da aabner Udsigten sig pragtfuld til alle Sider, og man 

 forstaar det Ey, der gaar af UmånaK Bugtens særegne Skonked. Umiddelbart 

 imod Nord, i omtrent 2000 m Afstand, hæver sig UmånaK Fjældets stejle, vildt 

 kløftede, ubestigelige Klippespidser til over 1200 m Højde; i Nordvest tegner 

 sig Upernivik Næsset og Ubekendt Ejlands skønne Linier; imellem dem skimtes 

 de 125 km fjærne Fjældtoppe paa Svartenhuk Landet; Syd for Ubekendt Ejland 

 følger saa Blikket ud over UmånaK Bugtens Flade. I Sydvest stiger NûgssuaKs 

 Højland op af Havet med Kilertfnguits knejsende Tinder, som minder Eskimoerne 

 om deres Kvinders høje Haarsæt; i Syd og Sydost fortsættes Fjældkæden, beklædt 

 med evig Is og gennemskaaret af Bræer, saa langt Øjet kan følge. I Øst har man 

 Kigget ind over Igssua og UmånatsiaK Øerne med de altid af Isfjælde og Kalvis 

 opfyldte Sunde; derefter følger AkuliaruseKs lodrette Fjældvæg og Storøens mas- 

 sive Klippeblok og endelig i Nordøst bag Såtut Øerne Bratningerne paa Uvku- 

 sigssat Halvøen, og Agpat Øen, af de første danske Kolonister kaldet »Skurvede 0«. 



Et vildt, forrevet Landskab, kvor de høje, stejle Klipper, Bræerne og Isfjæl- 

 dene, alt — forener sig til et storslaaet og uforglemmeligt Skue. 



Klimaet ved UmånaK kendetegner sig som et overvejende roligt Vejrlig med 

 Afbrydelser af ofte stærke, men sjældent langvarige Storme ind eller ud af Bugten. 

 Stærkest blæser Sydøst- og Sydvestvindene; de nordlige Vinde naar derimod 

 sjældent med fuld Styrke saa langt ind som til Kolonistedet. I Efteraarsmaanederne 

 indtil Islæggets Begyndelse blæser der næsten daglig en kold og ret stiv Østen. 

 Taage og Regn er sjældne; Snefaldet ringe. Sommervarmen kan være ret betydelig, 

 indtil + 15° C. i Skyggen; Vinteren er til Gengæld meget kold, -^ 30—35° C. 

 Uger igennem. Som Følge af den ringe Nedbør og de golde Omgivelser er UmånaK 

 kun i meget ringe Grad besværet af Myg. 



Midnatssolen skinner fra den 16. Maj til den 28. Juli; paa Grund af det lige 

 Nord for Kolonistedet liggende Fjæld ses Solen dog aldrig fra Husene i selve 

 Midnatstiden. Mørketiden varer fra den 20. November til den 23. Januar; den Syd 

 for Kolonistedet paa NûgssuaK Halvøen liggende Fjældkæde skjuler dog allerede 

 Solen den 8. November og lader først den 4. Februar atter dens Straaler finde Vej 

 til Husene i UmånaK. I Dagene imellem den 8. og 25. November og imellem den 

 18. Januar og 3. Februar ser man dog i Middagstiden Straalerne fra den lavt 

 staaende Sol kaste deres ildrøde Skær paa de omgivende høje Fjælde, sidst og først 

 paa Kilertfnguit-Fjældets Tinder. 



Befolkningen bestod 1915 af 12 Danske og 206 Grønlændere (1905: 191 

 Grønlændere). Af de Danske var 4 voksne Mænd, 5 voksne Kvinder og 3 Pigebørn. 

 Af de 94 mandlige Grønlændere var 34 gifte, 1 Enkemand, 59 ugifte, heraf 37 under 

 12 Aar. Af de 112 Kvinder var 10 Enker og 68 ugifte, heraf 26 under 12 Aar. 

 Der fandtes 23 faste Bestillingsmænd (heri medregnet 2 Jordemødre og 2 Jorde- 

 moderelever), 25 Fangere og 5 Fiskere. Der var 16 1. og 5 2. Klasses Fangere 1 ). 



x ) Af Hensyn til Kommunekassens Repartition er følgende Regler fastsatte: En 

 Erhverver, som engang er kommen i Betragtning som »Sælfanger«, vedbliver at regnes 



Dansk Gionland. I. 25 



