390 UMANAK DISTRIKT 



Historie. UmånaK Øen var beboet før Kolonisationen, saavel paa Østsiden 

 ved den nuværende Plads, som paa Vestsiden forskellige Steder. Ifølge Ordre 7 /i 

 1761 flyttedes »Colonien Nordsoack« 1761 — 63 til »Ommenack-Øen« som 

 den til Koloni bedst egnede Plads i »Stickende Jacobs Bugt«. Kolonien har intet 

 dansk Navn. Det grønlandske Navn betyder »det hj ærteformede« og refererer 

 sig til Øens mægtige Fjæld, der set paa Afstand synes at rejse sig kegleformet 

 lige op af Havet 1 ). 



I den forste Tid bestod Kolonien kun af de fra NûgssuaK flyttede 3 Bygninger : 

 Vaanings-, Proviant- og Spækhus. Vaaningshuset var saa indskrænket, at da Kolo- 

 nien 1765 fik Missionær, maatte Assistenten, der var grønlandsk gift, flytte i 

 »Vildmandshus«, for at Præsten kunde faa hans Værelse. 



Et nyt Provianthus udsendtes 1777, og det gamle indrettedes til Missionærbolig. 



Fra Midten af 1770-erne stod Kolonien i Stampe, dels paa Grund af flere uhel- 

 dige Aar, dels fordi der flyttede mange Mennesker til Stedet. Der maatte i den 

 aarlig tilbagevendende Trangstid uddeles meget Proviant til Befolkningen. 



Fra ca. 1783 kom der bedre Gang i Koloniens Handel, og den gik stadig fremad. 

 Af Cappelens Beskrivelse fremgaar det, at der (vistnok netop ca. 1783) har væ- 

 ret Tale om Nedlæggelse, fordi Kolonien ikke betalte sig. Men allerede omkring 

 1790 begynder den at betegnes som »en af de vigtigste Kolonier i Norden«. Dens 

 »Mellemaar«, der 1783 kun var sat til 150 Tdr. Spæk og 640 Sælskind, forhøjedes 

 1787 til 1700 Bdl., 1789 til 2800 Kdlr., 1798 endog til 3500 Rdlr. Endnu ved Slut- 

 ningen af 1780-erne var den aarlige Produktion næppe over 300 Tdr. Spæk; 1795 

 hjemsendtes 578, 1798 694, 1802 endog 980 Tdr. I denne hurtige Opblomstring 

 var Garnfangsten ene Skyld (jvfr. Distriktsbeskrivelsen). 



Bygningerne var 1787: Vaaningshus, Stokværk, 17 X 11 Alen, med Kvist 

 og Flagstang, 1 Stue til Købmanden, 1 til Assistenten, samt Kokken. Stokværks- 

 hus, tilhorende Kulbruddet, med Stue og Køkken til Mandskabet. Provianthus 

 og Spækhus af Bindingsværk. Bødker værksted (med »Bodkerhauge«), Bryghus, 

 Smedie, Kulhus og 2 Materialhuse, alle af Tørv og Sten. Besætningen var 

 1789: Købmand, Assistent, Bødker, Tommermand, 2 Kokke (den ene til Missionen), 

 4 »Arbejdskarle«. — 1794 fik Kolonien sit første Inspektørbesøg. Dets Virkning 

 sporedes snart. Der anlagdes flere Udsteder (jvfr. Distriktsbeskrivelsen). 

 Mandskabet forøgedes; 1796 bestod det af Tømmermand, 3 Bødkere, 2 Kokke, 

 Smed, 4 danske og 2 nationale Arbejdskarle. Der anskaffes Dæksfartoj og ned- 

 sættes Ringbolte »til Betryggelse for Skibet«. Der skaffedes ogsaa mere Husrum. 

 Missionærboligen (forhen Provianthus, Bindingsværk, 8 X 11 Alen, med Brædder 

 udvendig, Mursten indvendig, kun 1 Stue) var utæt og meget kold ; de 3 forste 

 Præstekoner, som boede deri, fik deres Helsot deraf. 1794 bragtes da Uperniviks 

 tidligere Missionærbolig, af Stokværk, dertil som Missionshus. Det gamle Hus 

 blev Mandskabshus. 



1804 opførtes nyt, stort Spækhus af Kampesten. — Allerede 1780 opsendtes 



1 ) Med Hensyn til den hyppige Anvendelse af Navnet bor det erindres, at Grønlæn- 

 deren sammenligner saadanne Fjældformationer med et Hjærte med Spidsen opad. 



