ùmanak distrikt 393 



øens Kyst, et storre sydligere og et mindre nordligere, paa hvilket sidste Udstedet 

 er beliggende. Næsset skyder sig ud i sydvestlig Eetning, og Husene ligger dels 

 yderst paa Spidsen, dels langs den imod Sydøst vendende Side af Næsset. 



Udad til Sos ligger uden for og imellem de to nævnte Næs nogle lave Smaa- 

 øer, i hvis Nærhed Vandet paa mange Steder er grundt og skærfyldt. Der er dog 

 rene Sejlløb saavel nord- som sydfra; af disse gaar det sidstnævnte Lob Sonden 

 om alle Øerne og har tilstrækkelig Dybde til at kunne passeres af Skibe. Ved 

 Indsejlingen i Havnen er der endnu en Række Skær, som Skibe maa holde sig 

 klar af; Løbet gaar tæt Sonden om Skærene. Til Støtte for Indsejlingen er der paa 

 Fjældene opført 3 Varder, og Udstedets Bygninger benyttes som Ankermærker. 

 Skibene ankrer i god Holdebund (Lerbund) paa mellem 12 og 22 Meters Dybde. 

 Der er i Havnen en Ringbolt, ligesom der til Hjælp ved Fortøjning er lagt en Kæde 

 om en lille Holm, der danner det inderste Led i den ovennævnte Skærrække. 

 Medens den Pynt, hvorpaa Husene ligger, yder en godt beskyttende Afgrænsning 

 af Havnen imod Nord, kan Storme af Sydvest sætte svær Dønning over hele 

 Havnen. Gennemgaaende er Havnen meget lidt generet af Is; kun i Maj og Juni 

 kan under Isbruddet i UmånaK Bugten Adgangen til Tider være noget besvær- 

 liggjort. Foruden at tjene som Ventested for Skibe, der af den stundom endnu 

 i Juli ubrudte Vintens i UmånaK Bugten hindres i at besejle denne, anløbes 

 Havnen ikke helt sjældent af skotske Hvalfangere, naar disse om Foraaret gaar 

 nordpaa. 



Vinterisen ligger ved selve Udstedet i Almindelighed fra December til Maj, 

 men allerede i Marts bliver Isen i Omegnen mange Steder saa strømskaaren, at 

 den ikke længere kan benyttes til Slædekørsel. Imidlertid skraaner Landet over- 

 alt saa jævnt ned imod Kysten, at man omtrent hvorsomhelst er i Stand til at 

 køre op derpaa og saaledes kan kore inden om de ufarbare Strækninger af strøm- 

 skaaren Is. En bekvem Vej til Udstedet NiaKornat gaar iøvrigt over Land op 

 paa NûgssuaK Halvøen lige Øst for NûgssuaK Husene og endende f. Eks. med 

 Nedkørsel til Isen ad ItivdleK Elvlejet ca. 8 km Vest for NiaKornat. Ogsaa sydpaa 

 til Udstedet Sai -как i Ritenbenk Distrikt gaar en lignende Slædevej over Land. 

 En meget benyttet, men noget besværlig Fodsti fører til den til Handelsornraadet 

 hørende Boplads Nûgssûtâ. 



Den Pynt, som Husene ved NûgssuaK ligger paa, er lav, og sammen med 

 de udenfor liggende Øer fremkalder den Mindet om de sydgronlandske Skær- 

 gaardsegne. Nedbøren er baade Sommer og Vinter ret betydelig; Landets jævnt 

 affaldende Terrasser er dækkede med sammenhængende Hede- eller Kærvege- 

 tation. Bær findes der saa godt som ikke, ligesom Forekomsten af Tørv er meget 

 ringe. Som Brændsel benyttes overvejende Kul, til Optænding dog Kvas, Lyng- 

 ris og Drivtommer. Kullene brydes dels paa Hare Øen, dels paa Fastlandet ved 

 AlianaitsunguaK og ved Navdluarssuk. Drikkevandet hentes om Sommeren dels 

 fra en lille Elv, dels fra Kilder i Udstedets Nærhed; om Vinteren benyttes ude- 

 lukkende Kalvis. 



Polarnatten varer ved NûgssuaK fra den 20. November til den 23. Januar. 



