396 UMANAK DISTRIKT 



duceret, og da det mentes at ville være heldigst, lagdes det 1804 ind under Umå- 

 пак. Nu blev Hvalfangsten kun en Bisag, medens Garn- og anden Fangst skulde 

 søges drevet op. Stedet forsynede sig med Kul fra Hareoen. 



1810 nedlagdes Anlægget midlertidig; Grønlænderne flyttede bort, og kun 

 fra Foraar til Efteraar boede en Dansk dér for at føre Tilsyn med Husene. 1813 

 og 1815 blev der dog forøvet Indbrud af engelske Hvalfangere. 



»Da det er uvist, naar Norsoak atter kan blive besat,« tog Koloniskibet 1815 

 alle derværende Produkter og løse Effekter bort. 1818 skulde et Skib hente Stok- 

 værkshuset og hvad der ellers kunde medtages. Det kom for sent; forinden var 

 der øvet Hærværk af engelske Matroser, som ituslog Vinduer og Døre og endelig 

 satte Ild paa Huset, som helt nedbrændte. 



1825 blev Stedet paany besat fra Ritenben k, hvortil det nu vedblev, at 

 hore som Udsted til 1896, da det atter lagdes under ÛmânaK. 



Paa en Pynt, kort Nord for Udstedet, staar den mærkelige saakaldte »Bjørne- 

 fælde«, en 4V2 m lang, ligesaa bred og godt 2 m høj Bygning med en 1 m lang Ind- 

 gang mod Øst. De metertykke Mure er opført meget omhyggeligt af naturlige 

 firkantede Stenblokke. Bygningen omtales første Gang af Povl Egede, som dog 

 ikke selv havde set den. Senere harGiesecke og Rink opmaalt den. Den første har 

 hort et Sagn om, at den nordgrønlandske Herkules Tuningajak ifølge et Vædde- 

 maal har opført den i en eneste Nat. I Nutiden siges Sagnhelten KâgsagssuJc at have 

 opført den til Bjørnefælde. Den er dog ganske utvivlsomt opført af Europæere. 

 Giesecke tænker paa Jens Munk og hans Mandskab, men disse har aldrig været 

 der. Andre har tænkt paa et overvintret Hvalfangermandskab. Men det rimelig- 

 ste er vel, at den er et Værk af Nordboerne, saaledes som ogsaa Povl Egede fik det 



berettet - H. OSTERMANN. 



Nûgssutâ. 



Bopladsen Nûgssutâ ligger ca. 4 km retv. SSV. for Udstedet NûgssuaK paa 

 den sydligste og største af de to under Udstedet omtalte Pynter, fra hvilken Pynt 

 NûgssuaK Halvøens Navn oprindelig stammer. 



Pladsen ligger paa Pyntens Nordside lige inden for den yderste Odde ; Kysten 

 er aaben, og Husene er opførte tæt ved Stranden i en lille Dalsænkning mellem 

 lave Klippehumpler. 



Administrativt og handelsmæssigt hører Bopladsen til Udstedet NûgssuaK. 

 En Fodsti fører fra Bopladsen til Udstedet inden om den mellemliggende Bugt; 

 Stien, som almindelig benyttes til Handelstogter, fører over en ved Tøbruddets 

 Indtræden vanskelig passabel Elv. 



Paa Grund af Strømforholdene er Islægget ved Nûgssutâ end mere ustadigt 

 end ved NûgssuaK; Fangstfelterne, som er fælles for de to Pladser, ligger 

 netop ikke sjældent om aabne Strømsteder udfor Nûgssutâ. Erhvervsforhold 

 og Teltpladser er som ved Udstedet; en enkelt af Pladsens Familier plejer 

 om Foraaret at flytte i Fangsthus ved Nûluk, 15 km syd for NûgssuaK. 



Befolkningen bestod i 1915 af 42 Grønlændere (1905: 26), nemlig 19 Mænd, 



