398 ÙMANAK DISTRIKT 



Den fremherskende Bjærgart i Egnen om NiaKornat er en mørk Basaltbrec- 

 cie, hvorved Stedet — ■ set i nogen Afstand — faar et eget dystert Præg hvilende 

 over sig. Kommer man nærmere til Pladsen, vil man dog dels langs Foden af de 

 omtalte Bjærgknolde, dels omkring en umiddelbart ved Husene beliggende min- 

 dre Indso finde en ikke ringe Vegetation, der i høj Grad bidrager til at mildne 

 det forst modtagne Indtryk. 



Som ved alle Pladserne i UmånaK Bugtens ydre Del er der ogsaa ved Nia- 

 Kornat en ret betydelig Nedbor. Drikkevand skaffes om Vinteren og delvis ogsaa 

 om Sommeren ved Smeltning af Kalvis, om Sommeren tillige fra et nærliggende 

 mindre Vandlob, som opstaar ved Sneens Smeltning paa Klipperne inden for 

 Landtangens Udspring. 



Befolkningen ved NiaKornat bestod i 1915 af en dansk Familie paa 2 Med- 

 lemmer og 118 Grønlændere (1905: 147), nemlig 60 Mænd, hvoraf 23 var gifte, 

 2 Enkemænd og 35 ugifte, af hvilke de 21 var under 12 Aar. Af de 58 Kvinder 

 var 5 Enker og 30 ugifte, deraf 21 under 12 Aar. Der var 28 Fangere (20 1. og 

 2 2. Klasses) samt 4 Fiskere. Ved Udstedet er ansat en dansk Udstedsbestyrer, 

 en Kateket og to Jordemødre. 



Befolkningen er en flittig, men ret uøkonomisk Fangerbefolkning. Fangst- 

 felterne ligger — især ved aabent Vand ■ — forholdsvis tæt ved selve Udstedet, 

 hvorfor Kajakkerne sjældent fjærner sig ret langt fra Pladsen. 



Hovederhvervet er Sælfangst, først og fremmest Fangst af Ringsæl i Isgarn 

 og ved Шо/с- Jagt, men der er ogsaa betydelig Kajakfangst af Storsæl, baade af 

 Blæresæl og af ung og gammel Grønlandssæl. Ogsaa af Hvid- og Narhval fanges 

 mange, dels fra Kajak, dels i Aabent vandsgarn. Endvidere drives ved NiaKornat 

 hele Aaret rundt et betydeligt Hajfiskeri; der er især to meget benyttede Fiske- 

 pladser, begge i 1 km. s Afstand, henholdsvis Øst og Vest for Udstedet. Sammesteds 

 fiskes ogsaa, men paa dybere Vand og kun i Vintermaanederne, en Del Hellefisk. 



Som Bierhverv skydes i Efteraarsmaanederne paa Landet ved Vaj gattets 

 nordre Ende (indenfor Marrait og Nussax) indtil en Snes Rensdyr aarligt; af 

 Landvildt nedlægges iøvrigt en Del Harer, Ræve og Ryper, af Søfugle især Maager r 

 Lomvier, Tejster og Ederfugle. Foruden Ulke og Fjordtorsk (uvan) fiskes ved 

 NiaKornat forholdsvis mange Haaisinger (»Rødspætter«). 



Et Par af Pladsens Familier plejer i Foraarstiden at ligge i Telt ved Sang- 

 missoK (ca. 15 km Vest for Udstedet) for at være Iskanten og dennes rige Dyreliv 

 saa meget nærmere; indad Fjorden, ved Serfat (ca. 20 km mod Øst), ligger et en- 

 kelt Fangsthus, hvortil en Familie fra NiaKornat som Regel flytter ud i Efter- 

 aarsmaanederne for der at drive Hvidhvalfangst i Aabent vandsgarn. Udover 

 disse anførte Undtagelser forlader Befolkningen som Regel ikke Udstedet. 



Af Brændsel anvendes ved NiaKornat overvejende Kul, Kvas og Spæk; 

 derimod er Tørvene overalt i Pladsens Nærhed for stærkt blandede med Sand til 

 at kunne benyttes til Brændsel. De fleste Kul brydes ved Ikorfat (ca. 30 kitt 

 Øst for Udstedet) og bliver hentede dels medBaad, dels med Slæde; mindre Mæng- 

 der af Kid hentes fra Kernertuarssuk (ca. 15 km imod Vest). 



