408 ÙMANAK DISTRIKT 



Der er paa dette Sted en Bugt, som fra Øst skyder sig ind i ÜmanatsiaK 

 Øen, og som ved et lille Næs deles i en nordligere og en sydligere Vig. Medens 

 den nordlige Vig kun er lille og ved ostlig Vind saa godt som altid fyldt med Kalvis, 

 danner derimod den sydlige Vig en rummelig og bekvem Havn med god Holde- 

 bund og sikre Fortojningsbolte. Besejlingen af Udstedet foregaar Norden om 

 ÜmanatsiaK Øen, hvor Farvandet er skærfrit, undtagen lige inde under Kysten; 

 til Tider kan Besejlingen være næsten umulig paa Grund af Kalvis, naar KarajaK 

 Bræerne lige har »skudt ud«. 



Vinterisen plejer at brydes i Slutningen af Juni; det nye Islæg dannes i Al- 

 mindelighed henimod Slutningen af November. Hvor Sundet indsnævres imellem 

 ÜmanatsiaK Øen og KeKertarssuaK, lober en rivende Strøm, og her er et af 

 UmånaK Bugtens faatallige Strømsteder. Her kan Isen kun passeres med Slæde i 

 et . ganske kortvarigt Tidsrum i Vinterens Midte ; som Regel maa man her paa 

 en mindre Strækning køre op over Land Vesten for Strømstedet. 



De fleste af Udstedets Huse ligger i en Dalsænkning ved Bunden af den 

 nordlige Vig; Gronlænderhusene i Række langs Dalsænkningens nordre Side, 

 de europæiske Huse dels lige nede ved Stranden, dels lidt sydligere i Dalen over for 

 Gronlænderhusene, dels endelig ■ — Kirken — imod Vest for Enden af den mel- 

 lem Husrækkerne dannede »Gade«. Enkelte Huse ligger dog et Stykke fra den 

 samlede Hovedmængde af Bygninger som en Slags »Forstæder« til Udstedet, 

 saaledes 2 Huse ca. 500 m nordligere (ved det saakaldte »îkê«), 1 Hus 1 km syd- 

 ligere ved Ikartalik og endelig et Par Huse endnu 1 km sydligere ved Ikeraså- 

 nguaK paa Øens Sydøstpunkt, hvorfra der er en storslaaet Udsigt over KarajaK 

 1st jord. 



Set fra Havnen gør Stedet et venligt og tiltalende Indtryk; den grønklædte 

 Slette, som Husene ligger paa, de omgivende jævne og let bestigelige Klippe- 

 skraaninger og endelig i Baggrunden ÜmanatsiaK Fjældets pragtfulde Rejsning. 



Befolkningen bestod 1915 af 1 dansk Mand og 109 Grønlændere (1905: 

 110 Grønlændere). Af de 51 mandlige Grønlændere var 20 gifte og 31 ugifte, heraf 

 16 under 12 Aar; af de, 58 Kvinder var 6 Enker og 31 ugifte, heraf 14 under 12 Aar. 

 Der er ved Stedet ansat en dansk Udstedsbestyrer, en Kateket og en Jordemoder. 

 Der findes 19 Fangere, heraf 17 1ste og 1 2den Klasses Fanger, samt 2 Fiskere. 



Befolkningen er driftig og med et vist Præg af Eventyrlyst over sig; der 

 synes i de sidste Aartier at kunne spores en tiltagende økonomisk Forstaaelse 

 iblandt Befolkningen. 



Hovederhvervet er Fangst af Ringsæl, forst og fremmest ved Isgarn og der- 

 næst fra Kajak; i enkelte Aar kan Glatisfangst give et betydeligt Udbytte, medens 

 ùtofc- Jagten i Almindelighed spiller en mere underordnet Rolle. Fangst af Storsæl 

 er af mindre Betydning ved dette Sted; af Hvidhval fanges aarlig nogle Stykker. 

 Bierhvervene drives ved Ikerasak i større Udstrækning end almindeligt i Umå- 

 пак Distrikt; Befolkningen jager aarlig Rensdyr paa NûgssuaK Halvøen og sky- 

 der i Efteraarsmaanederne en Mængde Maager i Udstedets Nærhed, ligesom der 

 ved den tidligere (»Side 368) omtalte Fangstmaade: kagdlorne/c, her nedlægges 



