410 ÙMANAK DISTRIKT 



Alterbillede, Kalk og Disk. Ved Kirkens nordre Ende er i 1915 opfort et Lighus. 

 Kirkegaarden findes tæt Vest for Kirken. 



Skolen, uvist hvornaar oprindelig opfort, 4,5 X 3,7 m, er flyttet samtidig 

 med Kirken i 1860 og atter i 1903 flyttet til sin nuværende Plads Nord for Kirken. 

 Bygningen er et grønlandsk Hus af Type III. 



3 Spækhuse, hvoraf det nyeste er opfort 1909, 7,5 X 6 m, af Bindingsværk 

 med klinklagt Bræddebeklædning og med spaanklædt Bræddetag. Bygningen har 

 Cementgulv og et stort Loftsrum. De to ældre Spækhuse, 8,7 X 5,5 m og 5 X 

 3,7 m, opførte henholdsvis 1850 og 1875, er grønlandske Huse af Type I med Mure 

 af Tørv og Sten og med flade Tage af Tørv og Brædder. 



2 Fadeværksskure, grønlandske Huse af Type I. 



Proviant hus, 7,5 X 5,5 m, opfort 1898 af bræddeklædt Bindingsværk 

 med Spaantag. 



Butik og Pakhus, opført 1854, 8,7 X 6,2 m. Murstensbygning med Spaan- 

 tag. Indeholder Forstue og 2 Rum, hvorover et godt Loftsrum. 



Udstedsbestyrerbolig, opfort 1909, 11 X 5 m af Bindingsværk, yderst 

 med Planke- og indvendig med dobbelt Bræddebeklædning; 2 Isoleringslag og 

 indvendig Papbeklædning ; tagpapklædt Bræddetag. Indeholder 3 Værelser, Kok- 

 ken, Spisekammer, Kælder, Forstue og Bislag. 



Vaaningshus, det gamle, uvist hvornaar opført, 13 X 6.2 m, som Grøn- 

 lænderhus af Type II; indeholder 3 Værelser, Køkken og Spisekammer, men er 

 nu temmelig forfaldent og nærmest kassabelt. 



Udstedsbestyrerboligen er gulmalet med rødt Tag, Provianthus og Spækhus 

 ligeledes gulmalet, Butiken sorttjæret. A Bertelsen. 



Historie. Stedet har intet dansk Navn. Efter sædvanlig UmånaK-Skik »for- 

 danskedes« det tidligere til »Ekaresakken«. Dets grønlandske Navn betyder »Sun- 

 det« og refererer sig naturligt til Beliggenheden. 



Stedet var beboet ved Kolonisationens Begyndelse. Cappelen siger, at »Sæl- 

 hunde-Fangsten er her besynderlig god, gemenlig i hele Islægstiden, som ogsaa 

 varer længere her, end paa ovenomtalte (o: længere ude liggende) Steder (sædvan- 

 lig fra November eller December til Juni Maaned)«. Han anser det for givet, 

 at en endog temmelig stor Befolkning kunde have rigeligt Udkomme her, »naar 

 de kun vilde bekvemme sig til en liden Omsorg for at ligge noget op af den Over- 

 flødighed, de have om Vinteren i Islægstiden«. Fremtiden gav ham Ret. 1793 

 havde Ikerasak 20 Indvaanere, deraf 15 udøbte. 1799 opførtes et Hus til Missions- 

 kok Svend Larsen, der fik Lofte om at blive her en Aarrække som Garnbruger. 

 Han forsynedes med enkelte Handelsvarer og havde som oftest en dansk Matros 

 til Hjælp om Vinteren. 1805 talte Befolkningen 49 Personer, og Produktionen 

 var anselig. Efter Sv. Larsens Dod 1811 var Stedet ikke beboet af nogen Euro- 

 pæer for 1822, da H. C. Grundeitz blev Udligger her med Løfte om ikke at blive 

 forflyttet. Han boede her til sin Død 1866 og drev Udstedet højt op ved at gøre 

 sig til Arbejdsherre for alle Beboerne og drive Garnfangsten som en fast organi 



