ÙMANAK DISTRIKT 111 



seret Industrivirksomhed. I Aarene 1837 — 49 fangedes ved Hjælp af 150 à 200 

 Garn, der udsattes i en Omkreds af 3—4 Mil, aarlig 12 — 1300 Sæler. Hans selv- 

 byggede, store og velindrettede Hus omtales udforlig af Eink (Nordgrl. II, 182 ff). 



1849 var Ikerasak beboet af 65 Mennesker. Til Stedet horte Bopladserne 

 AkuliaruseK med 17, UmånatsiaK med 26 og Sàtut med 48 Beboere. KarajaK 

 blev forst senere beboet, men i Nærheden deraf fandtes to Klippehuler, som til 

 Tider havde været benyttet til Vinterbolig. Giesecke siger: Den ene til Soverum, 

 den anden til Kokken. 



Til disse Huler knytter sig en lille Roman. I April 1811 bortforte Grønlæn- 

 deren Barnabas ved Ikerasak paa Hundeslæde en ældre, gift Kone, som sammen 

 med sin Mand PingasuneK var tilflyttet fra Upernivik. Begge de paagældende 

 havde gifte Born. I et Par Uger havde man intetsomhelst Spor, men endelig 

 fandtes deres Smuthul: Hulerne ved KarajaK. Det var deres Agt at opholde sig 

 her, indtil PingasuneK vendte tilbage til Upernivik. -ц Ostermann 



UmånatsiaK. 



Bopladsen UmånatsiaK ligger paa UmånatsiaK Øens sydvestlige Hjørne, ca.22 

 km retv. NV. for Ikerasak, omtrent midtvejs imellem dette Sted og Kolonistedet. 



Pladsen ligger paa en lille Slette ved en Indskæring i Kysten ved den vest- 

 lige Ende af det Sund, som adskiller UmånatsiaK og Igssua Øerne, og som er en 

 af Udforselsvejene for Isen fra KarajaK Bræerne og derved ofte mere eller mindre 

 ufarbar. Tæt Norden for Husene er der en udmærket Baadehavn, sikker saavel 

 for Vind som for Is. 



Saavel administrativt som handelsmæssigt hører Bopladsen til Udstedet Ike- 

 rasak. Fra Bopladsen fører en Sti Norden for UmånatsiaK Fj ældet over Land 

 til Ikerasak, benyttet aarlig i den Tid, hvor Islæg eller Isbrud forhindrer Sam- 

 kvem ad Søvejen. 



Lige til de aller seneste Aar har det ved UmånatsiaK været Skik, at langt 

 største Delen af Befolkningen i Maj korte til KeKertat og teltede der til August 

 ■ — September, dels af Hensyn til Шок,- Jagten udenfor KeKertat (Kodtorring), 

 dels hen paa Sensommeren for Storsæltrækkets Skyld (Tilvejebringelse af Kajak- 

 skind). I den senere Tid er der dog en kendelig Aftagen i Udflytternes Antal. 

 Fangstforholdene ved Stedet er iøvrigt som for Udstedet beskrevet; blot er der 

 en langt rigere Forekomst af Storsæl og Narhval ; ogsaa Fiskeriet er som ved Ud- 

 stedet; et særligt godt Fiskefelt er paa Hellefiskebanken 3 — 4 km Nordvest for 

 Husene. 



Befolkningen horer til den mest ublandede Del af UmånaK Distrikts Be- 

 folkning, hvad der ogsaa kulturelt giver sig karakteristiske Udslag. 



I 1915 bestod Befolkningen af 59 Grønlændere (1905: 56), nemlig 27 Mænd, 

 hvoraf 10 gifte, 1 Enkemand og 16 ugifte, heraf 11 under 12 Aar. Af de 32 Kvin- 

 der var 6 Enker og 16 ugifte, heraf 8 under 12 Aar. Der var 9 Fangere (7 1ste 

 og 2 2den Klasses Fangere) samt 1 Fisker. Der er ved Stedet ansat en Kateket. 



