UPERNIVIK DISTRIKT 431 



gaar den i s.s.ostlig Retning ned til Karrat Bugt i UmånaK Distrikt. Hele Fjor- 

 den er ca. 70 km lang. deraf regnes dog kun de 40 nordligste til Upernivik Di- 

 strikt. Ved Distriktsgrænsen er Kysterne meget høje, næsten lodrette Fjælde af 

 krystallinsk Skifer, overlejret af Basalt. Nordefter gaar Skiferen jævnt over i 

 Gnejs, og samtidig bliver Kysterne lavere, og ved Fjordens Indre er Landet lavt 

 og aabent. Lidt før Bunden er der paa Vestkysten et gammelt Vegstensbrud : 

 Uvkusigssat, efter hvilket Fjorden har Navn. Fra dette Punkt indefter er Fjor- 

 den opfyldt af Lermasser, saa at den kun kan besejles i en flodlignende Rende. 

 En Udlober fra Indlandsisen kommer ned til Fjorden her, men den smelter bort 

 ved sin Front uden at danne Isfjælde. Fra denne Egn gaar der store Dalstrøg 

 med Søer i nordlig Retning til det Indre af Laksefjorden, i vestlig til Umiarfik 

 Fjord. Disse Dalstrøg er efter nordgrønlandske Forhold meget frodige, og Egnen 

 huser endnu en anselig Rensdyrbestand. 



Længere mod Syd er Fjorden meget dyb, saa at de største Isfjælde fra Kar- 

 rat Isfjord kan komme her op. Som en Mærkelighed fremhæves det, at alle Vinde 

 skal blæse ind ad i denne Fjord, selv Nordenvind. Da Vindene ofte kan staa som 

 Kastevinde her inde, og da der ingen Landingspladser findes, før man kommer 

 helt ind til Bunden, er Fjorden kun lidet befærdet om Sommeren. Om Vinteren 

 fanger den Sneen, der fyger hen over den, og denne lægger sig ofte i dybe, løse 

 Lag, saa at her ogsaa tit er daarligt Slædeføre. 



Umiarfik Fjord kiler sig bueformet ind mellem Svartenhuk og Ingne- 

 rit Halvøer, først i østlig, tilsidst i nordlig Retning. Den er knap 60 km lang. 

 Landskabeligt minder den noget om forrige, men Kysterne er dog ikke saa stejle. 

 Yderst dannes de af høje Basaltfjælde, men snart viser Gnejsen sig i begge Ky- 

 ster under Basalten og danner her et lavere Forland med Pynter og Næs, saa at 

 Fjorden derved faar et venligere Udseende og bliver lettere og tryggere at rejse 

 i. Ogsaa omkring dens Indre er der meget frodige Dale med Søer. Den største 

 af dem, hvis Sø er over en dansk Mil lang, forer over til Amitsuarssuk. Denne 

 Fjord besøges regelmæssigt af Folk fra Sondre Upernivik, der her har deres vig- 

 tigste Rensdistrikt. 



Svartenhuk Halvø er 4485 km 2 stor. Heraf regnes ca. 2600 km 2 af Halv- 

 øens nordlige og vestlige Del at høre til Upernivik Distrikt. Halvøen bestaar 

 af Basalt, dens Kyster er gennemgaaende ret lave, højst 6 — 700 m, dog er der i 

 det Indre maalt Toppe op til over 1600 m. Halvøen er gennemskaaret af store 

 Dalstrøg, som er velkendte af Egnens Befolkning, men de er ikke kortlagt, 

 og Kort og Literatur giver kun en løselig Formodning om deres Forlob. Ved Di- 

 striktsgrænsen er Vestkystens Forland et bredt Sletteland med talrige Soei\ 

 Nordefter, mellem Grænsen og Umiarfik Fjordens Munding, er der 3 smaa Bug- 

 ter: MaligiaK, Mitdlorfik og AmitsoK, der alle ender i store Dale med bety- 

 delige Elve. I MaligiaK, der kan benyttes som Havn for mindre Fartøjer, er 

 der et Hus for rejsende og Postmænd. Bugten er ret grund, og der er talrige Rev- 

 ler og Banker i den, og Vandet er lavt, hvorfor den ikke bør søges af Skibe. Halv- 

 øen mellem MaligiaK og Mitdlorfik løber ud i en meget karakteristisk, stejl og 



