432 UPERNIVIK DISTRIKT 



utilgængelig Basaltklippe, Sigguk (o: Næbbet), Hollændernes »Zwarte Hoek«. 

 efter hvilken Halvøen har Navn. Farvandet uden om dette Næs er berygtet paa 

 Grund af hyppige Storme og Taage, og om Vinteren er Isen her udenfor oftest 

 saa strømskaaret og daarlig, at rejsende maa køre over Land gennem en ret 

 trang Dal til Mitdlorfik. 



Skalo (grl. MerKuitsoK, den skaldede d. v. s. vegetationslose) er en 115 km 2 

 stor, ca. 500 m høj Basaltø i Mundingen af Umîarfik Fjord, adskilt fra Fastlan- 

 det ved 2 — 3 km brede Lob. 



Ingnerit Halvø er 1118 km 2 stor, begrænset mod Øst af Umîarfik Fjord, 

 mod Vest af Søndre Sund, mod Nord af Amitsuarssuk, saa at den kun staar i 

 Forbindelse med Fastlandet ved et 13 km langt Dalstrøg, hvoraf de 8 km opta- 

 ges af Søer. Paa Halvøens Vestside er der en lille Fjord, hvor de kul forende Dan- 

 nelser træder frem i Kysterne: Ingnerit (o: Kullene), den nordligste Kulfore- 

 komst i Dansk Vestgrønland, Kullene er ikke rigelige og ret daarlige, men 

 benyttes dog lidt af Søndre Uperniviks Befolkning. I øvrigt bestaar Halvøens 

 Hovedmasse af Basalt, der flere Steder naar højt nok op til, at der dannes 

 Højfjældsis paa Plateauerne. Den nordligste Trediedel er lavere og bestaar af 

 Grundfjæld. 



Paa Sydkysten af Ingnerit nær Mundingen er der opfort et Hundeinternat 

 for rejsende sydfra, naar Hundene i Upernivik Handelsdistrikt ikke maa komme 

 sammen med Hunde fra det øvrige Grønland 



Søndre Uperniviks er 246 km 2 stor og bestaar af Basalt undtagen 

 det nordligste Parti, der er Gnejs. Paa Nordvesthjørnet ligger en fremtrædende 

 høj Klippepynt KeKertaussaK (»det, der ligner en 0«), der ved en Fejltagelse 

 i Kortet er bleven til KeKertarssuaK. Øen som Helhed har intet grønlandsk Navn. 

 Paa dens Sydkyst ligger det store Udsted Søndre Upernivik. 



Vest for den ligger en Række Øer, alle af Basalt. Den sydligste og 

 højeste er KingartaK, 42 km 2 og 460 m høj, derefter TukingassoK, hvis 

 vestligste Pynt hedder Шакогпак, i engelske Kort »Dark Head«, og de lave 

 Fladøer (Såtut); nærmere Hovedøen ligger en lille Holm, IvssortussoK (»Noss 

 Island«). 



Prøvens Fjord er over 40 km lang og ude ved Mundingen over 12 km 

 bred. Længere østpaa indsnævres den betydeligt og danner tilsidst en hel Perle- 

 rad af smaa, indelukkede Bassiner, der staar i Forbindelse med hinanden ved 

 trange Løb. Herinde er meget smukt i landskabelig Henseende og meget frodigt, 

 og fra Fjordens Indre gaar der et stort Dalstrøg indefter med en ny Perlerad af 

 skønne og dybe Søer, af hvilke den yderste naar næsten helt ud til Kysten. I Mun- 

 dingen af Fjorden ligger der en Del smaa Øer, mod Syd en Række af Basalt (den 

 største hedder Kivssax), lidt nordligere en Gruppe af Gnejs; paa en af de sidste 

 ligger Anlægget Prøven. 



Mod Nord begrænses denne Fjord af KangeK Halvø, der er 454 km 2 stor. 

 Den bestaar helt af Grundfjæld. Ved nogle i Nord — Syd forløbende Dale er den 

 opløst i flere adskilte Massiver, af hvilke det største ligger yderst, og som mod 



