UPERNIVIK DISTRIKT 433 



Vest danner det høje og meget markerede Forbjerg KangeK. Vest for KangeK 

 ligger nogle smaa Øer, den største er 21 km 2 stor; den har paa sit Sydvesthjørne 

 et Maagefjæld, der hedder IperaK. 



Laksefjorden er over 70 km lang. Efter Strøm- og Dybdeforhold regnes 

 almindeligvis dens Munding at være Løbet mellem IperaK Øen og KangeK. Her- 

 fra bøjer den sig mod Øst og naar langt ind i Landet. Fra dens Indre er der en 

 Vifte af store Dalstrøg med Søer og korte, men meget vandrige Elve inde fra den 

 nære Indlandsis. Den sydlige Dal optages næsten helt af en stor Sø, Ilulialik, 

 i hvilken en Udløber fra Indlandsisen gaar ned og danner Isfjælde. I den indre 

 Del er Vandet stærkt plumret i Overfladen af Bræelvene, og en begyndende Op- 

 fyldning er her kendelig. Paa Sydkysten er der en lille Vig med en stor Lakseelv: 

 EKaluarssuit, efter hvilken hele Fjorden har sit Navn. Her er en meget besøgt 

 Teltplads om Sommeren for Egnens Befolkning, der. herfra driver baade Lakse- 

 fangst og Rensjagt. Nordkysten ligeoverfor er særdeles frodig. Ved Stedet Orpik 

 findes der et stort mandshøjt Pilekrat, saa vidt vides, det nordligste virkelige 

 Krat i Grønland. 



Ogsaa om Vinteren besøges Laksefjorden af Prøvens dygtige Befolkning, 

 der trods den lange Vej kører her ind for at sætte Garn eller for at gaa paa 

 Rensjagt. 



Inde ved Indlandsisen begrænses Fjorden mod Nord af et over 1000 km 2 

 stort sammenhængende Landomraade: J. P. Kochs Land. Det har talrige fro- 

 dige Dale, paa Vestkysten nogle smaa Fjorde og langs Isen en Del Randsøer. 

 Her ligger ogsaa Landets højeste kendte Punkt, Fjældet Pingut, 910 m, hvis 

 Top bestaar af Basalt, den nordligste Basaltforekomst i Dansk Vestgrønland. 

 Det var her i Nærheden, at J. P. Koch's Ekspedition kom ned til Kysten i 1913 

 efter at være gaaet over Indlandsisen fra Nordøstkysten. 



Vest for Kochs Land er der 2 — 3 i Nord — Syd forløbende Sunde med 3 i 

 Øst — Vest løbende Tværgrene ; tilsammen kaldes de (af Mangel paa andet Navn) 

 Nordre Sunde. Gennem dem kan man komme fra Laksefjorden op til Uperni- 

 vik Isfjord, og de plejer ikke at være særlig slemt blokerede af Kalvis. Imellem 

 disse Sunde ligger der 5 større og en Del mindre Øer. De er alle sammen ret høje, 

 omkring 6 — 700 m. De to sydligste nede ved Laksefjorden hedder Amarortalik 

 (Ulvelandet) og AkuliaruseK (en høj Klippefront mellem to Fjorde eller Dale). 

 De to nordligste hedder SåningassoK (den, der er paatværs) og Nakatag- 

 ssaK (o: en Sten ovenpaa en anden, som skal bringes til at falde ved Stenkast). 

 Den midterste større synes ikke at have noget Navn; Kortets Naggo er 

 nemlig kun et Punkt, ikke hele Øen. 



Vest for Sundene følger det næsten 600 km 2 store Nutârmiut Land, 

 et højt Massiv, overvejende af Granit; mod Vest naar det op til Højder henimod 

 1000 m. Mod Nord begrænses det af Isfjorden, mod Syd af Laksefjorden, mod 

 Øst af Sorte Hul. Paa Sydkysten er der en rummelig Bugt mellem to langstrakte 

 Halvøer. Bugtens inderste Vig, TasiussaK, danner en fortræffelig Havn med meget 



Dansk Grenland. I. 28 



