UPERNIVIK DISTRIKT 441 



Efter Fjordenes og Ørækkernes Forlob stryger Bjergarterne hovedsagelig 

 fra N.V. til S. 0. eller fra S.V. til N. 0. Hældningerne er meget varierende, i de 

 stejle, næsten lodrette Vægge er Lagene ofte omtrent vandrette. 



I den sydligste Del af Syddistriktet bliver Basalten herskende og har her 

 det samme Udseende, som er omtalt i de andre Distrikter, hvor denne Bjergart 

 findes (se Beskrivelserne af UmånaK, Ritenbenk og Godhavn Distrikter). Ende- 

 lig findes i Uvkusigssat Fjord paa begge Kyster en smal Strimmel af krystal- 

 linske Skifere, der danner jævne Overgange til Gnejs, og kun i den lille Ing- 

 nerit Fjord er der en stærkt begrænset Forekomst af de kulførende Dannelser, 

 som efter de Forsteninger, man bar fundet, maa henfores til Tertiærtiden, ligesom 

 Basalten, der ligger over den. 



I Basaltomraadet er der som andre Steder rigeligt af lose Jordlag, dels 

 Moræner, dels Sand, Grus eller Ler, opstaaet efter Istiden ved Vejrsmuldring 

 og faldet, skyllet eller blæst ned fra Bjergene. I Gnejsomraadet ser man derimod 

 som Regel ikke saadant, før man kommer op i nogen Hojde fra Kysten. Mindre 

 Partier findes vel hist og her i beskyttede Kløfter og Sænkninger, og inde om- 

 kring Laksefjordens Indre er praktisk talt alle Dalbunde dækkede af et Lag løse 

 Aflejringer i vekslende Tykkelser, lige ud til Fjorden. Ligeledes er det paafaldende 

 her at finde en Rigdom af store og smaa Flytteblokke helt ned til Kysten, medens 

 de andetsteds i Grønland først plejer at optræde i 2 — 300 m Højde over Havet. 

 Særlig nøgne er Skærgaardens yderste Øer. Isen har afrundet og blankskuret 

 dem, og senere har Havet staaet over dem og skyllet alt lost bort. Den Smule, 

 der nu er, er hovedsagelig af organisk Oprindelse, en tynd og fattig Tørv, dannet 

 af Strandens Græsser og lidt Mos, men oftest stærkt gødet af Fuglene derude. 



Sandsynligvis har alt Landet i Distriktet været dækket af Indlandsisen 

 under den store Istid. Mt. Schurmann, en NunataK inden for NfigssuaK Halvøen, 

 viste sig efter Tarr's Undersøgelser nylig at være bleven isfri. Omvendt er der 

 udtalt den Anskuelse, at visse isolerede Tinder, som den bekendte »Devils Thumb<< 

 lige Nord for Distriktet, næppe kunde have den Form den har, hvis Isen nogensinde 

 havde dækket den, men da alle disse Tinder, om hvilke her kan være Tale, desværre 

 synes at være ubestigelige, kan Spørgsmaalet maaske vanskeligt løses definitivt. 



Hævede marine Lag kendes nogle Steder i Distriktet, og de vil maaske 

 vise sig at være almindelige i det Indre af Syddistriktet. Den stærke Lerføring, 

 som nogle Elve viser, taler for, at der er Lerlag mellem den nuværende Isrand 

 og Kysten. Paa Sydkysten af Svartenhuk Halvø har Forf. pletvis iagttaget 

 Lerlag med Saltudskilninger og Strandplanter i nogen Afstand fra Kysterne. 



Ogsaa i dette Distrikt synker Kysten for Tiden, hvilket er iagttaget flere 

 Steder, selv helt inde ved det Indre af Laksefjorden. 



Som i alle andre Henseender er dette store og uvejsomme Distrikt ogsaa mine- 

 ralogisk kun lidet undersøgt. Af mere interessante Fund, der er gjort, kan nævnes 

 nogle ret smukke rode Granater, der optræder talrige Steder, endvidere Mo- 

 nazit (et Fosfat indeholdende sjældne Jordarter), men kun i en eneste Krystal, 

 Karphosiderit, en okkergul Jerntveilteforbindelse, der ellers kun kendes fra 



