UPERNIVIK DISTRIKT 443 



Foruden store og smaa Isfjælde af de sædvanlige Former og Størrelser træffer 

 man undertiden i Distriktet store Ismarker af et fra det sædvanlige vidt forskel- 

 lig Udseende. De er meget vidtstrakte i Areal — Forf. har en Gang i Nærheden 

 af Prøven i Baad sejlet forbi et, der skønnedes at være over 2 km langt og kun 

 15 — 20 m højt over Vandet. Et meget vandrigt Fald kom ned over den lodrette 

 Væg. Det er endnu ubekendt, hvor disse mærkelige Ismarker kommer fra. Der 

 menes, at de maaske kan komme fra Ryders Bugt eller Alison Bugt eller mulig- 

 vis helt oppe fra Melville Bay. Deres ringe Hojde over Havfladen viser, at Ind- 

 landsisen her maa have en, fra alle andre Steder i Dansk Grønland ukendt 

 ringe Tykkelse. 



I Syddistriktet er der vidtstrakte Partier med Højfjældsis i Basaltom- 

 raadet. Derimod er Hojfjældsisen paafaldende sparsom i Gnejsomraadet, uagtet 

 denne paa flere Steder naar op over 1000 m Hojde. I Kortene er der kun angivet 

 Højfjældsis paa NûgssuaK Halvø, men muligt findes der mere, end Kortet lader 

 formode. Saaledes er der en Bræ, der kommer ned ad Nordsiden af KaersorssuaK, 

 hvor den skrider ned over en lodret Væg paa c. 600 m Højde. To til tre Gange 

 hver Sommer kommer der særlig heftige Nedstyrtninger her, og Braget af Iska- 

 skaderne — der altsaa falder omtrent fra 4 — 800 m — høres ved Kolonien som 

 en fjærn Torden. Paa Holms og Wandels Land er der store Arealer dækkede 

 af Højlandsis. Hvis Højlandsisen virkelig er ringere udviklet i Norddistriktet, 

 ligger vel Aarsagen i, at Nedbøren er ringe, og at den hovedsagelig falder som 

 Frostsne, der blæser ned fra de vindudsatte Plateauer. Selv et fladt Hustag i 

 Nordgrønland kan jo ikke bevare sit Sne læg en Vinter igennem. 



KLIMA 



Kolonien Upernivik er en af de meteorologiske Hovedstationer i Grønland, 

 hvor der med ringe Afbrydelser har været foretaget Vejrobservationer siden 1832. 

 Vi er her komne saa langt nordpaa, at Mørketiden virkelig mærkes. Ved Koloni- 

 stedet ses Solen sidste Gang 11. November og første Gang igen 30. Januar, men 

 da kun som Skær paa Isfjælde langt til Havs. Paa Grund af Langøens — iøvrigt 

 lave Bakker, skinner den sidste Gang paa Kolonien d. 4. Nov. og første Gang 

 d. 5. Februar. Af de 80 solforladte Døgn er hele den midterste Halvdel mørkere 

 end den mørkeste Dag ved Egedesminde, og man ser Stjerner ved Middagstid. Ved 

 Distriktets Sydgrænse varer Mørketiden 68 Døgn, og ved dets Nordgrænse over 

 3 fulde Maaneder. 



Middeltemperaturen for hele Aaret er -^8,7°, for den varmeste Maaned 

 (Juli) +5,1° og for den koldeste (Februar) -^-23,4°. Kun Maanederne Juni — Sep- 

 tember har Middeltemperatur over 0. Det kan fryse hver Dag i Aaret, og selv 

 August bar gennemsnitlig 5 Frostdage, og fra November til næste Maj Maaned 

 ud er hver Dag i Gennemsnit en Frostdag. Især om Vinteren er Middeltempera- 

 turen underkastet store Svingninger (se vedføjede grafiske Fremstilling). 



