UPERNIVIK DISTRIKT 457 



da Fangerne i Almindelighed er ret uvillige til at sælge til dem og ofte for- 

 langer urimelig hoje Priser. 



Den almindelige Oplysning er gennemgaaende ret tarvelig, naar man kommer 

 uden for Koloni og Udsteder — ved Bopladser driver man det vel nok til at kunne 

 læse eller stave sig igennem lettere Stof, men med Skrivningen er det oftest 

 maadeligt bevendt, og Kundskaberne i Eegning samt de ovrige Skolefag, undtagen 

 lidt Bibelhistorie, er ikke værd at tale om. Mange over 30 Aar aner ikke, hvor 

 gamle de er; nogle paa f. Eks. 35, kan godt finde paa at sige, at de er omkring 50, 

 derimod ved alle, hvornaar de holder Fødselsdag, der altid, hvis det paa nogen 

 Maade er muligt, bliver fejret med Kaffe til hele Pladsen, hvis der ikke er altfor 

 mange, ellers kun til Familien og nærmeste Omgangskreds. 



Næsten hvert Aar omkommer et eller flere Mennesker ved Vaadeskud, Kajak- 

 kæntring, Drukning paa daarlig Is o. lign. 



I 1918 findes i Upernivik Distrikt folgende Liste: 



1 omkommen ved TasiussaK ved Drukning, 

 1 - Upernivik - Vaadeskud, 



1 - TugssâK - Kæntring, 



eller 15 % af samtlige Dødsfald i Upernivik Distrikt i Aaret 1918 skyldtes Ulyk- 

 kestilfælde. Desforuden saares som Regel mindst én aarlig ved uforsigtig Omgang 

 med ladte Patroner, særlig ved at sætte Fænghætte paa en ladt Patron. 



Fangernes daglige Liv afviger ikke meget fra en Fangers Liv andre Steder 

 i Nordgrønland. Naar det er godt Vejr, tilbringes den meste Tid paa Fangst, ved 

 aabent Vand fra Kajak, og naar der er Islæg, der kan bruges, fra Slæde eller til 

 Fods, alt efter ens økonomiske Evne. 



Er Vejret saadan, at Fangerne ikke kan gaa paa Fangst, spadserer han uden 

 for sit Hus eller f. Eks. ved Kolonien paa »Aftenbladet« d. v. s. den jævne Plads 

 foran Assistentboligen, som fra gammel Tid har Hævd paa at være Forsamlings- 

 plads. Saadan har ogsaa de fleste Bopladser sit »Aftenblad«, hvor Døgnets Nyt 

 drøftes indgaaende. 



Mørketiden er lang og dræbende kedelig, særlig for Beboerne af de smaa 

 Bopladser. Under denne lange Periode, hvor man er nødt til at holde sig inde i 

 Husene den meste Tid af Døgnet, vokser al Slags Overtro frodigt. Hedenskaben 

 er ikke langt borte, og allehaande Forestillinger fra gammel Tid blandes med 

 mere moderne Begreber. Undertiden bliver Synerne saa haandgribelige, at man 

 ser Djævelen og skyder efter ham. En enkelt, typisk hysterisk Person ved en min- 

 dre Boplads giver sig endogsaa ud for at være angdko/c og faar i hvert Tilfælde 

 i Mørketiden mange til at tro paa sine overnaturlige Evner. Ogsaa Kvinder »hekser« 

 endnu: Under en Sygdom for et Par Aar siden »heksede« en Kvinde, hvis Datter 

 var syg, ved at bære Ild omkring Huset og foretage Besværgelser og forskellige 

 Ceremonier, som kun forstaas af de indviede. 



Men naar den lyse Tid er inde, naar Solen er paa Himlen hele Døgnet, og 

 man har nok af Mad og Varme, svinder Forestillingerne; ingen ser Djævelen mere, 





