488 UPERNIVIK DISTRIKT 



Tørv, der samles til Brændsel. Ovre paa den modsatte Side af Sundet, godt 10 km 

 fra Bopladsen, findes ved det saakaldte Ingnerit en Del Kul af en noget forskellig 

 Karakter fra de sædvanlige grønlandske Kid fra UmånaK Fjorden. De er haarde 

 og sprøde, brænder som Beg, giver en intensiv Varme, men efterlader en Masse 

 Slagger. Kullene brydes om Sommeren af enkelte af Stedets Beboere og føres 

 over i Baade, men kun til eget Brug, dels fordi Brydningen er ret besværlig, dels 

 fordi de ikke forekommer i synderlig stor Mængde. 



Paa Nord- og Østsiden af Havnen udmunder 3 dybe Kløfter, udhulede af 

 Vand; her holder næsten altid en Del Ryper til. Hele Landskabet ovre paa den 

 ostlige Side af Havnen ligner en Sommerdag, naar al Sneen er smeltet, og Solen 

 skinner paa de brune Flader, set paa passende Afstand, mest af alt et Jydsk Hede- 

 og Bakkelandskab. Ser man derimod blot over paa den anden Side Sundet, over 

 paa Ingnerit Landet, møder man Basaltlandets Trappetrin med Sne paa flere Ste- 

 der, og højt oppe paa Landet skinner den evige Sne. Hele Landskabet er storslaaet 

 paa sin Vis, kønt som Basaltland kan være det, men tillige mørkt og dystert. 



Husene ligger spredt paa det sydlige og til Dels det østlige Affald af Halv- 

 øen, udsat for Vejr og Vind. Sydvesten staar stærkt paa, og naar det ikke er Syd- 

 vest, blæser der næsten altid en stiv Kuling nordlig ned gennem Dalene og rundt 

 om Fjældene. Det er rimeligvis det mest blæsende Sted i Upernivik Distrikt. 



Solen ses sidste Gang den 15. November og første Gang efter Ny taar 28. Januar. 



Sdr. Uperniviks, Ikerasaks og Uluâs Befolkning bestod 1918 af 1 dansk 

 Mand, 1 dansk Kvinde og 162 Grønlændere. Den danske Mand var Stedets Ud- 

 stedsbestyrer. Af 78 Mandfolk var 17 gifte, 2 Enkemænd, 28 over og 31 under 

 12 Aar. Af 84 af Kvindekøn var 17 gifte, 14 Enker, 26 over og 27 under 12 Aar. 



Der findes af fast lønnede: 1 Jordemoder og 1 Kateket (Overkateket). 



Af de 47 Mandfolk over 12 Aar var der 25 Fangere og 6 Fiskere. 



Ved Udstedet fandtes i alt 30 Kajakker, 5 Konebaade, 1 Telt, ca. 400 Isgarn, 

 34 Rifler, 6 Hvidfiskegarn og 15 — 17 Slæder med Hunde. 



Befolkningen synes at være i stærk Tilbagegang i materiel Henseende, hvad 

 der særlig fremgaar af Hundespandenes Kvalitet, idet der højst er 3 Spand, der 

 kan regnes for Førsteklasses. Resten er mere end tarvelige, hvoraf ogsaa følger, 

 at Fangerne ikke kan komme saa langt omkring, som de burde til de paa üto/c'er 

 rige Revierer Syd for Skaløen og i Umîarfik Fjorden. Heller ikke Garnfangsten kan 

 under saadanne Forhold blive indbringende nok. Befolkningen kunde utvivlsomt 

 med lidt Bjergsomhed holde gode Hunde, da der almindeligvis findes mange Hajer, 

 og Sælfangsten ogsaa kan give godt Udbytte, men Befolkningen her hører til 

 de mindst forsynlige i hele Distriktet. Ingen Steder ser man saa usselt klædte 

 og snavsede Mennesker som her, ligesom de gennemgaaende gør det mindst mulige 

 ved deres Huse. At der findes hæderlige Undtagelser, fremhæver kun endnu mere 

 de andres Mangler. 



Erhvervslivet Aaret rundt afviger ikke meget fra det under Prøven omtalte, 

 ligesom Fangstdyrene er de samme. Her skal kun omtales Udflytningerne og de 

 Forhold, hvori Befolkningens Levevis afviger fra Prøvens. 



