510 UPERNIVIK DISTRIKT 



engelske og skotske Hvalfangeres, som strakte sig langt ind i det 19. Aarhundrede, 

 ja delvis lige op til Nutiden. 



Hvad den danske Kolonisation angaar, er dette Distrikt det mest om- 

 tumlede af alle i Grønland. Indtil langt ind i Kolonisationstiden næredes der 

 ingen Tanker om at udstrække den hertil. Distriktet var ukendt Land baade for 

 Egederne og deres Eftertid. Initiativet til at kolonisere det udgik fra Grønland, 

 fra en af de mest kendte af de gamle Pionerer. 1768 resolverede Handelsdirek- 

 tionen at »konsentere i Købmand C. C. Dalagers Projekt at opsøge længere 

 om de Nord et bekvemt Sted for der at opsætte en ny Koloni«. Planen reali- 

 seredes Aaret efter, idet Assistent Andreas Bruun 3 % 1769 rejste fra Riten- 

 benk med Koloniskibet nordefter, 5. Juli ankom »til den anden af de største og 

 sydligste Øer (o: KeKertarssuaK, Søndre Uperniviks 0) af de saakaldte Frauen 

 Eilande, ungefær 8 Mil Nord for Svartenhuk«, og herfra undersøgte Omegnen 

 for at finde »en bekvem Plads«. »Kangersueitsiak« (o: Prøvens 0) vragedes, da 

 Havnen ikke var god, derimod fandt man en saadan ved »Ekalume« (o: Exaluit 

 paa Ingnerit-Halvøens Nordside). Her opførtes »det af bundne Vaan-Hus« og 

 senere 3 Jordhuse: Bryggers, Bødkeri og Spækhus. 



Etablissementet døbtes »Colonie-Rosenkrantz«. Men da Distriktets Ind- 

 byggere alle boede nordenfor, de nærmeste paa KangerssuatsiaK, var Bruun fra 

 første Færd klar over, at den endelige Koloni ikke kunde ligge her, gik samme 

 Efteraar paa Rekognoscering nordefter og traf »omtrent 16 Mile Norden for Eka- 

 lume . . . imellem mange andre en stor 0, kaldet Opernavik«. Da her fandtes 

 Havn, Vand, Tørv og Ler, og da »den meste Deel af disse Højders Grønlændere 

 opholder sig nogenledes i Nærværelsen, baade Sommer og Vinter«, valgtes den 

 straks til endelig Koloniplads. 



Aaret efter afløstes han af Dalager, men vendte 1771 tilbage og flyttede 

 Kolonien til Upernivik, hvor der 8. August 1772 holdtes Rejsegilde: »Festmaaltid, 

 Kanonskud og Betragtninger over Koloniens haabefulde Fremtid«. Det første 

 Kolonisted nedlagdes, men figurerer endnu 1785 i enkelte Kort under Navn af 

 »Recognosceringshytten«. 



De gode Forhaabninger gik imidlertid ikke i Opfyldelse. Der herskede be- 

 standig Sygdom, især blandt de Danske, af hvilke mange døde, og Befolkningen 

 synes ikke at have kunnet taale Butikkens Nærhed. 1788 ønskede Direktionen 

 Besked om 1) hvorvidt der sundhedsmæssigt kunde gøres noget for Evropæerne, 

 2) hvorvidt det vil kunde lykkes at overvinde Befolkningens Dorskhed og faa 

 Kolonien til at bære sig samt 3) hvorvidt det kunde tænkes, at Grønlænderne 

 ved eventuel Nedlæggelse vilde flytte til »den i alle Henseender fordelagtigere 

 Koloni Omenak«. 



Købmand Enghel raadede til at flytte Kolonien »sydpaa til det Sted hvor Recog- 

 nosceringshytten har staaet« fremfor at nedlægge den. Dalager mente, at der 

 var for megen Sne, hvorfor man hellere maatte flytte den ind til Fastlandet, hvor 

 der var gode Erhvervsforhold, hyppigt klart Vejr og godt Klima. Nedlæggelsen 

 fraraadede han bestemt og ønskede sig blot 20 Aar yngre, for selv at tage Affære. 



