522 THULE DISTRIKT 



Øer, I. A. D. Jensens Øer, Depotoerne og Balles folger Kysten op i en Afstand 

 af indtil en Snes Kilometer fra Bræranden. Den Indlandsis, der er fulgt paa denne 

 Strækning, har som Hovedgletschere Hayes' Gletscher i Allison Bugt og Steenstrups 

 Gletscher, af Eskimoerne kaldet SermerssuaK, lige Syd for Kap Seddon. Spredt 

 hen over disse Bræer findes en Del NunataK'er, af hvilke »Kloftet NunataK« langt 

 inde i Landet er den ejendommeligste. Den staar her skarp og tvedelt, som en 

 sidste Rest af et Land, der senest overgav sig til Isstrommen, der endnu maa vige 

 til Side for Tindernes skærende Æg. For de slædefarende et ufejlbarligt Kendings- 

 mærke, et Stykke stejl NunataK- Natur, der ikke ligner noget andet. 



Store Renland er et forholdsvis hojt Bjergland, der vel har enkelte ven- 

 lige Dalklofter, men ingen egentlige Dale; det virker, sammenlignet med Mel- 

 ville Bugtens andre Lande, stort og imponerende, barrikaderet af Bræer til alle 

 Sider. I Aaret 1905 blev det for Polareskimoerne genopdaget af Bjornejægeren 

 Uisâkavsak og har siden været den eneste faste Boplads Syd for Kap Melville. 

 Her findes ikke mindre end ca. 50 Ruiner af Stenhuse, fordelt paa tre forskellige 

 Steder tæt ved hinanden inde i en lille Fjord vig. Efter alt at domme har Stedet 

 hævdet sig som en Hovedplads i Melville Bugten under Eskimovandringernes Tid. 

 I alle Kokkenmoddinger findes en Mængde Knogler af Björn, Sæl, Hvalros og 

 Narhval, og det er ikke sjældent, at man finder hele Dynger af Narhvalstænder 

 i Ruinerne. I Oplandet fandtes ikke faa Rener, der endog udvandrede til de gan- 

 ske smaa omliggende Øer, hvor de mærkeligt nok syntes at trives fortræffeligt 

 paa disse Øers Vegetation. Desværre fik de kun en kort Levetid efter Opda- 

 gelsen, thi de er nu udryddede gennem de forløbne 10 Aar. Yderst af alle Øer 

 ligger de smaa flade Brownes' Øer, 40 km skraat ud for Kap Seddon, om For- 

 aaret et yndet Ægsamlingssted for Renlandets Beboere. 



Medens Store Renland, der er jævnt og afrundet i sine Former, saaledes 

 ikke særtegnes af karakteristiske Fjælde, er dette derimod Tilfældet med den 

 bræsprængte Fjældbarriere, der strækker sig mellem Kap Seddon og Kap Wal- 

 ker, kaldet NûgssuaK, d. e. det store Næs. Passerer man et godt Stykke til Sos, 

 ser man en rund Kreds af hoje, spidstakkede Fjælde samlet om en fritstaaende 

 Sojle, der virker som et kæmpemæssigt Monument. Disse Fjældpartier staar 

 imidlertid saa isolerede over for den jævne Bræis, der overalt er dominerende, 

 at deres Udseende er yderst forskelligt efter Stedet, hvorfra de ses. Kommer 

 man dem nærmere, er der to af Hovedfjældene, der tegner sig som Kvinde- 

 skikkelser med amaut, og Eskimoerne har derfor givet dem Navnet: Nâlu- 

 ngialigssuit o: Kvinderne med Spædbørnene i Rygposerne. 



Nordvest herfor ligger Øen Melville Monument, der set udefra rejser sig 

 som en fritstaaende Støtte lige op af Havet. De realistisk anlagte Eskimoer har 

 givet dem Navnet: UsûssarssuaK (den store penislignende). 



Langt ude til Søs, omtrent 40 km ud for Kap Walker, ligger den isolerede 

 Thorn 0, eskimoisk Kapiarfigssalik. Kapiarfik er et Stykke Træ eller forarbejdet 

 Hvalben med to korte Fødder bag til, en Skrabebænk, hvorpaa man borttager 

 Spækket af Kødsiden af Skindene. Set nordfra ligner Thorn Øen en saadan fcapi- 



