530 THULE DISTRIKT 



er klinet op ad Skrænter, og for Folk, der er ukendte med Terrænet, er det 

 meget vanskeligt at færdes mellem Husene. Her overvintrer som Regel kun 

 4 — 5 Familier, men der har sikkert tidligere været langt rigere Beboelse. Herom 

 vidner de mange gamle Bopladser, der strækker sig helt inde fra Indlandsisen og 

 rundt om Næsset. 



Strækningen Kap York — Parker Snow Bugt bestaar af en sammenhængende 

 Fjældkyst, saa godt som uden Indskæringer, med jævnt skraanende Fald fra Ind- 

 landsisen og ud til Havet. Landbræmmen er kun ganske smal, paa sine Steder ikke 

 en Kilometer bred, og hvide Brætunger skyder sig ned overalt mellem de røde 

 Sedimentfjælde. Gennem Sedimenten bryder dog her og der Gnejsen frem. Skraa- 

 ningerne, der er opfyldt af store, løse Sten, afbrydes nu og da af Plæner med tæt 

 voksende, meget frodigt Græs, hvor man overalt træffer et rigt og broget Blom- 

 sterflor. Paa de mere jævne Afsatser et Stykke oveû for Strandlinien træffer 

 man forbløffende tykke Mos- og Tørvelag, der nede ved Brinkerne kan naa en 

 Tykkelse af 2—4 m. Denne forbavsende Frodighed for en Kyststrækning, der næ- 

 sten Aaret rundt har Havisen for sine Fødder og selve Bræen paa sin Isse, skyldes 

 imidlertid den Omstændighed, at der mellem Skraaningernes Sten ruger 

 Millioner af Søkonger, der paa deres Farter til og fra Rederne gennemgøder Jor- 

 den. Man forstaar, at dette kan være Tilfældet, naar man en Sommerdag i Juni 

 Maaned kommer kørende langs med Land, og disse umaadelige Flokke af Fugle 

 flyver op i saadanne Mængder, at de formørker Solen som sorte Uvejrsskyer. 



Hele Strækningen Kap York— Parker Snow Bugt kaldes under ét for Sane- 

 гак, et meget betegnende Navn for denne bratskaarne Klippekyst, der følger en 

 lige ndelt Linie til Alkefj ældet »Agpat«. Sanerafc er Sideskindet af en Hvalros, et 

 Flænsestykke, der er meget regelmæssigt i sin aflange Form. Det engelske Navn 

 for denne Kyst er Crimson Cliffs. Langs hermed findes ikke saa ganske faa forhen- 

 værende Bopladser, den vigtigste af disse er Sukat, som ligger midt i et Fugle- 

 fjæld, og som endnu den Dag i Dag ofte er beboet. 



Fra Kap York gaar en Slædevej bag om Fjældene ind over Indlandsisen til 

 Thule. De, som kører ad denne Rute, kaldes tunortcutsissut, d. e. de, der kører 

 bag om. Ofte benyttes denne Vej om Foraaret af Familier med Kvinder og Spæd- 

 børn paa Flytterejser til Bjørnedistrikterne. Ved Sukat findes ogsaa et Opkør- 

 selssted til Indlandsisen, og man kan herfra enten køre til Bunden af Parker Snow 

 Bay eller til Thule. 



Parker Snow Bay er en lille idyllisk Fjord med Søkonger ynglende langs 

 med de græsbevoksede Skraaninger. Paa begge Sider af Fjordens Munding hæver 

 sig stejle Fjælde, Fuglefjælde, hvor Alke, Tejster, Maager og Stormfugle yngler, 

 Lidt Øst for Mundingen af Fjorden ligger den høje Gnejsø »Jånak« eller Conical 

 Rock; her yngler ikke saa faa Ederfugle, og Hvalrosser trækker tæt her forbi, 

 især om Efteraaret. Inde i Bunden af Fjorden ligger Bopladsen IgfigsÔK paa en 

 stor lys Slette, der flankeres af smukke Fjælde mod Øst og Vest, men indover 

 begrænses af den hvide Bræ. IgfigsÔK betyder det »tørverige«. Oplandet er for- 

 holdsvis stort og har tidligere været rigt paa Ren, ja endog Moskusokser. Nu fin- 



