THULE DISTRIKT 533 



Foruden Wolstenholme Fjord maa endnu nævnes Granville Fjord eller Iter- 

 dlagssuaK. Ved Mundingen findes en Boplads, der endnu ofte benyttes. Udenfor 

 ligger de flade Øer, Three Sisters, tæt bebyggede af Ederfugle, der her har et 

 naturligt Værn mod alle deres Fjender blandt Rovfuglene, idet der ogsaa ruger 

 en Mængde Terner her, som virker som et altid aarvaagent Politi, der holder alle 

 uvedkommende borte. IterdlagssuaK er ganske smal, 3—5 km bred, omgivet 

 af Fjælde, hvis Tinder er dækkede af lokale Bræer. Bunden lober op til selve 

 Indlandsisen, hvorover der er en god Slæderute til Bopladsen ItivdleK ved Ingle- 

 field Fjorden. Mod Nord afsluttes dette Distrikt naturligt af Kap Parry, et ca. 

 250 Meter hojt, stejlt Forbjerg, der er saa stormpisket, at Isen kun sjældent læg- 

 ger sig her om Vinteren. Den eneste større Indskæring paa hele denne Kyst er Booths 

 Fjord lige Syd for Kap Parry; lige inden for Mundingen hæver sig stejlt op af Havet 

 den smukke Klippekegle Fitz-Clarens Rock, ellers er Landet omkring Fjorden en 

 stor, flad Slette, der ligger ganske lavt. Ogsaa her findes i Omegnen ret betyde- 

 lige Ruiner af en tidligere Bebyggelse. Booths Fjord kan ikke besejles, da et Sand- 

 rev med ganske lavt Vand over sig strækker sig tværs over Mundingen. 



Norden for Kap Parry ligger den lille Bardin Bugt, eskimoisk Natsilivik 

 (Stedet med Fjordsælerne), der ender i Indlandsisen, der gaar ganske jævnt ned 

 i Bunden. Det er derfor en fortræffelig Slædevej over til andre Bopladser. Kom- 

 mer man til Natsilivik for første Gang over Indlandsisen, virker den lille ellers 

 saa smilende Fjord som en mægtig Havkloft med stejle Fjælde navnlig paa Syd- 

 vestsiden, hvor Forbjerget Ivigssat (det græsbevoksede) virker meget dominerende 

 med sine bratte Kyster, der er ganske uden Landingssteder. Natsilivik er en 

 udpræget Vinterboplads, idet den ganske forlades om Sommeren, som Befolk- 

 ningen tilbringer ved NarssaK (Dalen), som ligger paa den anden Side Fjordtan- 

 gen ind mod Whale Sund. Sommerpladsen her ligger smukt og malerisk i en 

 Sænkning mellem to hoje Fjælde og ligner en lille fredlyst Plet mellem de ellers 

 saa stejle Randfjælde. Naar man kommer sejlende derind, maa den største For- 

 sigtighed udvises, da Vandet uden for Indskæringen er meget grundt og fuldt 

 af store Sten. 



Den største af alle Fjordene her i Norddistriktet er imidlertid Eskimoernes 

 KangerdlugssuaK, langs hvis Kyster en Mængde Bopladser grupperer sig. Mun- 

 dingen af Fjorden bærer det engelske Navn Whale Sound, medens den længere 

 inde deler sig i to Grene, en nordligere, der under Navnet Inglefield Fjord, bred 

 og lys, skærer sig ca. 75 km ind i Landet for at ende ved selve Indlandsisen, mens 

 den sydlige Arm, Olriks Fjord, smal og omgivet af høje Fjælde ikke ulig en norsk 

 Fjord, naar omtrent Hge saa dybt ind. Oplandet om begge disse Fjorde var indtil 

 for faa Aar siden rigt paa Vildren; desværre er disse nu udryddede ligesom Mo- 

 skusokserne, hvis Knogler man finder overalt. 



Inglefield Fjord og Olriks Fjord er adskilt fra hinanden ved en stor Halvø, 

 der er ganske bræklædt i sin yderste Halvdel, mens den ind mod Indlandsisen 

 bryder af i en bred Lavning og bliver til en af disse arktiske Lier, der virker saa 

 frugtbare i Modsætning til sine Omgivelser. Herinde findes Distriktets største 



