THULE DISTRIKT 553 



Thi naar Menneskene dor, stiger de op til Himlen og bliver lysende.« 



Vedtægterne, som inden Missionsstationens Oprettelse spillede en overor- 

 dentlig Rolle, kan sammenlignes med en Samling uskrevne Love, der belærer 

 Menneskene om, hvad man under særlige Forhold maa iagttage og holde sig efter- 

 retteligt. Disse Vedtægter samler sig forstaaeligt nok som hos alle Naturfolk særlig 

 om Fødsel og Død. 



Alle disse Vedtægter, som kan forekomme os urimelige og barnlige, haandhæ- 

 vedes med megen Autoritet af angåkut eller Aandemanerne. De svarer til andre 

 Naturfolks Medicinmænd og er i Stand til at optræde som Midiere mellem Menne- 

 sket og de Kræfter, som griber ind i Livet. Dette kan de gennem deres Fortrolig- 

 hed med og Kendskab til Ting, der er skjult for almindelige Mennesker. Ikke en- 

 hver kan derfor blive Aandemaner, thi det er ikke alle, Aanderne vil tjene; der kræves 

 ganske særlige Anlæg og en Art Kaldelse ude i Fjældene langt fra Menneskene i 

 den store Ensomhed. Naturen tænkes opfyldt af usynlige Væsner med overnatur- 

 lige Kræfter og Evner: de saakaldte tômârssuit. Disse kan imidlertid Aande- 

 manerne faa ind under deres Vilje i en saadan Grad, at de kan anvende dem som 

 »Hjælpeaander«, som paakaldes under Iagttagelsen af hemmelighedsfulde Cere- 

 monier, helst for slukkede Lamper og under en mærkelig og sælsomt gribende 

 Aandesang. 



Disse Aandemanere var ikke, som man ofte har været tilbøjelig til at an- 

 tage, Bedragere eller Humbugsmagere, men troede selv absolut paa deres Missions 

 Alvor. Aandemanernes Betydning kom derfor til at ligge i selve den Omstændig- 

 hed, at den primitive Religion manglede en Guddomstilbedelse; derfor kom den 

 svage og ængstelige og søgte Tilflugt hos den, der forstod at beherske Naturens 

 mystiske Kræfter, der let lod sig støde og var farlige i deres Vrede. 



Som Eksempel paa Vedtægterne kan anføres; de Mennesker, der har begravet 

 en død, maa holde sig fem Dage stille i deres Hus eller Telt. I denne Tid maa de 

 ikke selv tilberede deres Mad eller partere det kogte Kød. De maa ikke aftage 

 deres Klæder om Natten eller slaa deres Pelshætte ned. Naar de fem Dage er gaaet, 

 maa de omhyggeligt vaske deres Hænder og Krop for at fri deres Legeme for den 

 Urenhed, de gennem den Døde har besmittet sig med. 



Eskimoerne giver selv følgende Forklaring paa Aarsagen til Vedtægternes 

 Overholdelse : 



Vi er bange for det ukendte, store Onde, der rammer Menneskene med Sygdom 

 og andre Ulykker. Mennesket bør øve Bod, fordi de døde er stærke i deres Safter 

 og uden Grænse i deres Magt. Hvis vi ikke tog Hensyn til alt det, vi ikke selv er 

 Herre over, tror vi, at store Snemasser vilde skride ned og knuse os, at vældige 

 Snestorme vilde rejse sig og ødelægge os, og at Havet oprørtes i voldsomme Bøl- 

 ger, mens vi befandt os ude i Kajak langt til Søs. Men man kan ogsaa gøre sig 

 stærkere i Livet, modstandsdygtigere mod Farer og heldigere over for Chancerne 

 ved Anvendelse af Amuletter og Trylleformularer. 



Amuletten er en Farebeskytter, som kan forlene sin Ejermand med visse 

 Egenskaber, ja, endog under særlige Forhold forvandle ham fra Menneske til det 



