554 THULE DISTRIKT 



Dyr, hvorfra hans Amulet er taget. En Amulet af en Bjørn, der ikke er falden for 

 Menneskehaand, giver Usaarlighed. Noget fra en Falk giver sikre Byttedræbere, 

 Ravnen gor nøjsom, Ræven snild. Ogsaa bæres ofte Sod fra en Sten ved et Ild- 

 sted, fordi denne har været stærkere end Ilden, eller man gnider et Barn om Mun- 

 den med en Oldings Spyt eller sætter det nogle af hans Lus i Hovedet for derigen- 

 nem at overføre den gamles Livskraft til den spæde. 



Trylleformularer derimod er »gamle Ord, der stammer fra de ældste Tider, da 

 Menneskenes Safter var stærkere og Tunger havde Magt«. De gaar i Arv fra 

 Slægt til Slægt, hvor den enkelte betragter dem som store Værdier, man ikke maa 

 give fra sig, før man føler Døden komme. De er ret uoversættelige og kan derfor 

 vanskeUg gengives i dette kortfattede Resumé, som blot skal give det allernød- 

 vendigste til Forstaaelse af disse Mennesker. 



Af Polareskimoernes religiose Overleveringer skal endvidere berøres, at et 

 Menneske deles i Sjæl, Legeme og Navn. 



Sjælen, der er udødelig, er uden for Mennesket og følger dette som Skyggen 

 folger os i Solskinnet. Den er en Aand, der ganske ser ud som et Menneske; efter 

 Menneskets Død farer den op til Himlen eller ned i Havet, hvor den samles med 

 Forfædrenes Sjæle. Begge Steder er godt at være. 



Legemet er Sjælens Bolig; det er forgængeligt, da al Ulykke og Sygdom ram- 

 mer det. Ved Døden bliver alt det Onde tilbage i Legemet, og man maa derfor 

 iagttage megen Forsigtighed over for Lig. 



Ogsaa Navnet er en Sjæl, hvortil der knytter sig et vist Forraad af Livskraft 

 og Færdighed. Det Menneske, der opkaldes efter en afdød, arver vedkommendes 

 Egenskaber. 



Dette er, saavidt det lader sig gøre, en Oversigt over Polareskimoernes religi- 

 øse Forestillinger. Det er Hovedpunkterne og Grundlaget, men det maa der- 

 for ikke glemmes, at Aandemanernes individuelle Syn og Opfattelse under- 

 tiden kan afvige meget fra det vedtægtsbestemte, saaledes at der i Virkelig- 

 heden er en større religiøs Frihed, end de mange Skikke og Forbud kunde tyde 

 paa. Thi der gives altid et vist Spillerum for den individuelle Opfattelse, og 

 til Trods for Eskimoens Underkastelse overfor det ukendte og overnaturlige be- 

 varer han dog Naturmenneskets Evne til praktisk og nøgternt at bedomme 

 Realiteterne i og Konsekvenserne af ethvert Forhold, som han bliver stillet 

 overfor i Livet. 



Dagligt Liv. I Stedet for den almindelige Rubricering, hvormed de forskel- 

 lige Erhvervsf ormer i Almindelighed tages op til Behandling, vil jeg i det følgende 

 foretrække at give en sammenhængende Skildring af Livet, som det leves Aaret 

 rundt af den her omhandlede Befolkning. 



De barske Naturforhold, der tvinger Polareskimoen ind i en haard Kamp 

 for Tilværelsen, lærer ham hurtigt at tage Livet fra den praktiske Side, og da Mad 

 og Varme i Hytterne er en Forudsætning for alt andet i dette Klima, er hans Er- 

 hvervskultur overordentligt højt udviklet. Men han er saa heldig stillet, at hans 



