THULE DISTRIKT 565 



Distriktet. Man har ikke tankeløst rykket dem op af deres Naturtilværelse og 

 forsynet dem med de Produkter af en Civilisation, der uden Kontrol aldrig kunde 

 blive dem til Gavn. De Hvalfangerkaptajner, jeg personlig har truffet, havde 

 da ogsaa baade i Ord og Handling vist, at man kun vilde Eskimoerne det godt, 

 og at man tog sig i Agt for at volde en Skade, der ikke kunde repareres. Natur- 

 ligvis kunde det ikke undgaas, at Hvalfangerbesætningerne nu og da havde Om- 

 gang med Stammens Kvinder, men enten har Beretningerne om Hvalfangernes 

 Smittefarlighed været overdrevet, eller ogsaa har Befolkningen selv været ganske 

 særlig uimodtagelig for Kønssygdomme, thi ved den danske litterære Ekspedi- 

 tions Ankomst til Distriktet i 1903 var Kønssygdomme vel ikke ukendte inden for 

 Stammen, men de syntes at have været ganske akute og ikke at have efterladt 

 sig noget varigt Spor. 



Havde nu Eskimoerne gennem et Par Menneskealdre været upaavirkede 

 med Hensyn til deres tekniske Kultur, skete Omslaget saa meget hurtigere og 

 mere gennemgribende efter Pearys Optræden i Stammen. I Løbet af faa Aar 

 blev Bue og Pil forældede Redskaber, efter at alle Jægere havde faaet Bøsse 

 og Ammunition. Og nu skete der inden for Stammen en Udvikling, der er ret 

 enestaaende. Medens man i det danske Grønland langsomt havde gennem- 

 gaaet Stadierne fra en Stenalderkultur gennem Flintebosser og Forladere, lærte 

 Polareskimoerne gennem de amerikanske Ekspeditioner, der jo selvfølgeligt var 

 udrustede med alt det bedste, der overhovedet kunde skaffes, at vrage saaledes, 

 at Mellemstadierne blev sprunget over, og man saa at sige gjorde Springet fra 

 Stenalderen og til det bedste, der kunde præsteres i Aaret 1900. Det var ikke 

 blot Bøsserne, der skulde være de bedste, mest moderne amerikanske Magasin- 

 geværer, men ogsaa alt andet Udstyr skulde være prima Varer. Slæderne, der 

 havde været sammenflikkede Træstumper, bundne sammen med Skindremme, 

 afløstes nu af smukke, udsogte Planker af Hickory, Ask eller Eg. Knivene, som 

 man møjsommeligt havde maattet lave af Splinter af Meteorstene, blev nu bedste 

 amerikanske eller engelske Staalknive i alle Størrelser, lige fra lange Flænseknive 

 til smaa praktiske Svaneknive, og saaledes erstattedes helt igennem alt det 

 gamle selvlavede med nye kunstige Ting, der kom langvejs fra. Og med alle de 

 forbedrede Redskaber og Hja^lpemidler fulgte ogsaa en materiel Opblomstring, 

 idet man nu var i Stand til i ganske andet Tal at nedlægge Landets Fangstdyr. 



Med denne pludselige Erhvervsrevolution fulgte der naturligvis en overordent- 

 lig stor Fare. Eskimoerne havde vel tidligere ikke kunnet leve i Overflod i deres 

 Land, men de var stærke og uovervindelige, fordi de var uafhængige af kunstige 

 Indforselsprodukter og skaffede sig alt selv. Selv om deres Redskaber var primi- 

 tive, fornyedes de dog inden for deres eget Omraade og gennem deres Fangst. 

 Nu havde de forladt deres Oprindelighed og givet sig en fremmed Kultur i Vold, 

 havde glemt de gamle Fangstmetoder og var yderligere blevet vænnet til det 

 Overskud, som Bøssen kunde skaffe dem under deres Jagter; med andre Ord, 

 de var blevet afhængige af noget fremmed, som de ikke længere kunde undvære. 

 Hertil kom, at den spredte og ganske ukontrollerede Forbindelse, de havde med 



