A N:o 3) Om rotationspolarisation av de elektromagn. vågorna. 11 



En av Sir W i 1 1 i a m R a m s a y (i hans bok »Möderne 

 Chemie», I p. 134; 1908) vid framställning av v a n't H o f f s 

 ovannämnda hypotes (se sid. 4) uttalad tanke, att de elekt- 

 riska vågorna möjligen skulle erbjuda ett medel att närmare 

 utforska de optiskt aktiva ämnenas molekulära struktur, 

 var den första, yttre anledningen till de följande försökens 

 anställande. 



Försök. 



1. Koppartrådar av längden 9 cm och tjockleken 1,2 mm 

 böjdes så, att de erhöllo formen av spiraler med diametern 

 10 mm och en stighöjd av c:a 7 mm (varje spiral omfattade 

 sålunda två och ett halvt varv; jmf. fig. 1). De sålunda er- 

 hållna spiralformiga resonatorerna omgåvos med bomull så, 



på de bekanta försöken med vanliga, av parallella metalltrådar bestående 

 H e r t z'ska gitter. Vid förklaringen av vissa optiska fenomen, som man 

 sammanfattat under benämningen »optisk resonans», har man likaså städse 

 hänvisat till den selektiva absorption (och reflexion), som de Hertz'ska 

 vågorna lida hos artificiella resonatorsystem (denna fråga behandlas utför- 

 ligt i förf:s arbete: »Uber elektrische und optische Resonanz», Finska Vet.- 

 Soc:s Öfversigt LVII, 1914). Beträffande den av aktiva medier alstrade foto- 

 gyrationen har man däremot hittills icke kunnat hänvisa till något annat 

 elektromagnetiskt analogon, än möjligen tiil ett av B o s e (Proc. Roy. Soc. 

 63, p. 146; 1898) med torderade jutefibrer anställt försök. Denne hade 

 torderat mindre cylindriska stycken av den fibrösa juteväxten, dels åt ven- 

 ster och dels åt höger. Då ett antal sådana i samma led torderade jute- 

 stycken bragtes i den elektriska polarisationsapparaten, ända mot ända i en 

 med strålarna parallell riktning, visade » analysatorn» (kohärern), som befann 

 sig i korsställning i förhållande till »polarisatorn» (oscillatorn), en svag verkan, 

 vilket däremot ej var fallet, om »gittret» bestod av en blandning av lika 

 många åt motsatta liåll torderade jutestycken. Utom att detta i och för 

 sig ganska intressanta försök var av uteslutande kvalitativ natur, motsva- 

 rade det de ovan refererade teoretiska föreställningarna endast däri, att det 

 »aktiva» jutegittrets element hade en ensidigt asj^mmetrisk (vriden) struktur. 

 Om några elektriska egensvängningar hos jutefibrerna kan det ej vara tal, 

 varför även, om några kvantitativa data skulle föreligga, dessa ej skulle 

 kunna jämföras med formeln 2) eller 2 a). Jutefibrerna intogo dessutom 

 en alldeles annan ställning till vågornas fortplantningsriktning än den, som 

 de verksamma spiralformiga resonatorerna ovan antogos göra. Av särskilda 

 orsaker synes det ovisst, huruvida ett system av regellöst ställda torderade 

 jutestycken överhuvudtaget skulle kunna alstra någon bestämd rotation. 



