12 



Karl F. Lindman. 



(LVII 



att varje resonator befann sig i centrum av en bomullsboll. 

 Dessa bollar placerades sedan utan ordning i cylindriska 

 pappaskar av olika höjd och med bottendiametern 26 cm. 

 På detta sätt erhöllos särskilda tredimensionala system av 

 spiralformiga resonatorer, vilkas axlar voro fullkomligt 

 regellöst riktade åt olika håll, nämligen ett system M^ av 

 300 venstervridna spiraler, ett annat Mg av 200 likadana spi- 

 raler samt ett system Mg av 200 högervridna spiraler. Reso- 

 natorernas fördelningstäthet utgjorde c:a 21 resonatorer 

 per dm^. 



2. Efter att hava prövat särskilda andra försöksanord- 

 ningar, vilka i ett eller annat avseende visade sig otillfreds- 

 ställande, utförde jag de slutliga mätningarna med använd- 

 ning av den i fig. 2 schematiskt framställda anordningen. Det 



% 



H51 



Fig. 2. 



från oscillatorn O och dess reflektor utgående strålknippet, 

 som på ena sidan begränsades av den till standardindikatorn 

 / hörande cylindrisk-paraboliska strålsamlaren och på den 

 andra av metallskärmen S, genomgick det inom det fast 

 monterade cylindriska metallröret U befintliga resonator- 

 systemet M och inträdde därefter genom den 20 cm vida 

 cirkelrunda öppningen A i det 1 m långa, kring sin geome- 

 triska axel vridbara cylindriska metallröret B, i vars bakre 

 del den lineära med ett termoelement försedda mätnings- 

 resonatorn R var anbragt. Emedan verkan på resonatorn jR 

 märkbart förändrades, om denna det minsta förändrade sin 

 ställning i förhållande till väggarna av röret B, måste R vara 

 orubbligt förbunden med detta rör, vilket åstadkoms därige- 

 nom, att röret på det sätt, som i figuren antydes, var fastgjort vid 



