14 Karl F. Lindman. (LVII 



mellan det genom resonatorsystemet gångna strålknippets 

 intensitet och den i frånvaro av M uppmätta intensiteten, i det, 

 att den förra vid de använda större våglängderna var t. o. m. 

 större än den senare (alltså en skenbar förstärkning av den 

 genomgångna intensiteten). Detta har sin förklaring däri, 

 att i frånvaro av M de genom skärmöppningen gångna strå- 

 larna starkt spriddes åt olika håll, varemot resonatorsyste- 

 met M sammanhöll dem genom en verkan, som något på- 

 minner om inre totalreflexion. De mellan den centrala delen 

 av mottagningsapparatens paraboliska spegel och M för- 

 siggående flerfaldiga reflexionerna visade sig även (vid för- 

 flyttning av M) något litet, ehuru i oväsentlig grad, inverka 

 på den uppmätta intensiteten. Ifrågavarande försöksanord- 

 ning hade slutligen även den olägenheten, att (såsom det 

 visade sig vid våglängdens mätning enligt den B o 1 1 z- 

 m a n n-K 1 e m e n c i c'ska metoden med två förskjutbara 

 metallspeglar) resonatorn R hade en något större egensväng- 

 ningsperiod, då den befann sig i den slutna ändan av röret 

 B, än då den var fristående. Var däremot den ända av röret, 

 där R befann sig, öppen (såsom i fig. 2), var en dylik inverkan 

 av det metalliska omhöljet icke märkbar. Vid användning 

 av den i fig. 2 angivna försöksanordningen förändrades icke 

 häller verkan på R märkbart, då M försköts inom röret U. 



4. I fig. 3 framställer kurvan I den i frånvaro av absor- 

 berande resonatorsystem (M) uppmätta direkta strålnings- 

 intensiteten såsom funktion av den på gradskivan avlästa 

 vinkeln (a) i det fall, att halva våglängden l/^ (för såväl O 

 som R) var =13 cm. Det framgår av denna kurva, att de 

 från oscillatorn utgående vågorna voro fullständigt rätlinigt 

 polariserade i) (detsamma gäller även för övriga använda 

 våglängder) samt att den med den rätliniga termoresonatorn 

 uppmätta strälningsintensiteten var direixt proportionell mot 

 kvadraten på cosinus för lutningsvinkeln mellan O och R och 



') En dylik »ren» verkan (hvilken visar sig däri, att den uppmätta in- 

 tensiteten är exakt = O, då O och R bilda en rät vinkel med varandra) har 

 kunnat uppnås utan användning av polarisationsgitter därigenom, att vid 

 oscillatorns och rcsonatorns konstruktion särskilda omständigheter beaktats, 

 vilka berörts i förf:s på sid. 13 citerade arbete. 



