A N:o 3) Om rotationspolarisation av de elektromagn. vågorna. 15 



hö' sc 60° 70' so° 90' loc 110' lic 1^0° ihc° tsc no' no° no' W 



Den på gradskivan avlästa vinkeln (a). 

 Fig. 3. 



således även proportionell mot kvadraten på vågrörelsens amp- 

 litud^) (för a— 90° är intensiteten med stor noggrannhet två 

 gånger så stor som för c(=45° och «=135°). 



Efter införande av det av 300 venstervridna spiraler 

 bestående resonatorsystemet M^ i röret U erhölls först vid 

 variation av a kurvan II. Sedan M^ vridits kring sin egen 

 geometriska axel 180°, erhölls kurvan III, och efter ytterli- 

 gare vridning av M^ ett halvt varv kring en mot den förra 



') Denna lag, som jag redan för ett flertal är tillbaka (i arbetet »Ober 

 stationäre elektriche Wellen», Helsingfors 1901) experimentellt fastställt, 

 gäller naturligtvis endast under förutsättning att oscillatorn och resonatorn 

 motsvara de i föregående not antydda fordringarna och att de vågor, som 

 träffa resonatorn, äro åtminstone närmelsevis plana. Att M. P a e t z o 1 d 

 {Inaug. Dissertation, Leipzig 1905) vid en av honom senare verkställd pröv- 

 ning funnit lagen gälla endast approximativt, har sin förklaring däri, att 

 vid hans försök de nj^ssnämnda villkoren icke voro uppfyllda. 



