2 Harald Lunclund. (LVII 



år 1913, innan J, S t a r k i), stödjande sig på sina under- 

 sökningar av kanalstrålar, lyckades påvisa, att en elektrisk 

 uppdelning av spektrallinjer i komponenter verkligen äger 

 rum. Trots den korta tidrymd, som sedan dess förflutit, 

 har ifrågavarande fenomen blivit rätt noggrant studerat 

 hos en del gaser. wSpeciellt är detta fallet med vätgasspek- 

 trum. Dock ha även spektrallinjer av helium och litium samt 

 bandlinjer av väte och kväve i ett elektriskt fält under- 

 sökts av J. Stark och hans medarbetare. 



På samma sätt som vid Z e e m a n-eff ekten skiljer man 

 vid det av J. Stark upptäckta fenomen et mellan /ransyersa/- 

 och longitudinaleffekt. Vid transversaleffekten ske obser- 

 vationerna vinkelrätt mot de elektriska kraftlinjerna, vid 

 longitudinaleffekten parallellt med dem. Emedan transver- 

 saleffekten är lättare att studera, faller såväl vid magnetisk 

 som vid elektrisk sönderdelning största delen av undersök- 

 ningarna inom dess område. 



Det kan självfallet ej komma ifråga att i denna uppsats 

 redogöra för alla de resultat, som redan vunnits vid studiet 

 av Starks fenomen. Här må blott framhållas, att det- 

 samma synes vara mer komplicerat än Z e e m a n-eff ekten. 

 Redan antalet komponenter (28 hos Hfi) är större, och även 

 i flere andra avseenden avviker Står k-effekten ej obetyd- 

 hgt från den mer regelbundna sönderdelningen i ett magne- 

 tiskt fält. Att den elektriska effekten härigenom blott vinner 

 ökat intresse är självfallet. Ty ett kemiskt elements säregna 

 elektriska atomstruktur framträder i sönderdelningen av 

 dess spektrallinjer, och man kan måhända hoppas, att pro- 

 fessor S t a r k 's nya effekt verksamt skall bidraga till ut- 

 forskandet av den relativa anordningen och rörelsen hos 

 delarna i en kemisk atom. 



Vad speciellt linjernas intensitets jörhållanden vidkommer, 

 har S t a r k 2) observerat, att förhållandet mellan de yttre 

 komponenternas intensiteter hos några linjer visar en märk- 

 värdig föränderlighet med den elektriska fältstyrkan. Denna 



') J. stark. Sitzungsber. d. Kgl. Preuss. Akad. d. Wiss. 20. Nov. 1913; 

 Ann. d. Phys. 43. p. 965. 1914. 



2) .1. Stark u. H. K i r s c h b a u m, Ann. d. Phys. 43. p. 999. 1914. 



