AN:oö) Intensitetstorhållanden vid S t a r k-cffekten. 3 



dissymmetri försvinner i starkare fält (> 10000 volt X cm"^), 

 men i stället uppträder hos vätekanalstrålarna i rent väte 

 en annan anmärkningsvärd intensitetsdissymmetri ^). Om 

 vätekanalstrålarna hava samma riktning som den elektriska 

 fältstyrkan (Gleichschaltung), äro enligt J. S t a r k ^ de 

 parallellt med och vinkelrätt mot fältet svängande komponen- 

 terna med större våglängd intensivare än motsvarande kom- 

 ponenter med mindre våglängd. Gå kanalstrålarna mot 

 fältet (Gegenschaltung), är enligt undersökningar av J, 

 Stark och H. K i r s c h b a u m 2) samt H. W i 1 s a r ^) 

 intensiteten hos de mot violett förskjutna komponenterna 

 störst. De ovannämnda forskarne fastställa blott, att en 

 svärtnings- och sålunda även en intensitetsdifferens före- 

 finnes mellan de komponenter, som ha större och mindre 

 våglängd än den ursprungliga linjen; sifferuppgifter om diffe- 

 rensens storlek lämnas ej i någon av undersökningarna. 



På grund av den teoretiska betydelse, ovannämnda inten- 

 sitetsdissymmetri synes komma att äga, är det önksvärt, 

 att densamma närmare studeras för ett antal serielinjer. 

 Detta gäller såväl de parallellt med fältet svängande kompo- 

 nenterna (p-komponenterna) som de vinkelrätt mot kraft- 

 linjerna svängande komponenterna (s-komponenterna). Vi- 

 dare gäller det att undersöka, om nämnda intensitetsför- 

 hållande är beroende av kanalstrålarnas hastighet. Dessa 

 frågor röra sönderdelningen i svaga elektriska fält (Grobzer- 

 legung). Sedan J. Stark'*) och H. K i r s c h b a u m lyckats 

 i mycket starka fält konstatera en sönderdelning av //-se- 

 rielinjerna i ett stort antal komponeneter (Feinzerlegung), 

 får frågan om sambandet mellan intensitetsförhållandet 

 och komponenternas ordningsnummer ökad betydelse för 

 tillordnandet av /;- och s-komponenterna vid teoretiska spe- 

 kulationer över elektronernas lägen i atomerna. 



') J. stark, Ann. d. Phys. 43. p. 972. 1914. 



-) J. Stark u. H. K i r s c h b a u m, Ann. d. Phys. '/3. p. 1006. 1914. 

 ^) H. W i Isar, Gölt. Nachr. 1914. 



*) J. S t a r k, Elektrische Spektralanah se chemischer Atonie p. 53, S. 

 Hirzel. 1914. 



