10 Harald Lunelund. (I.YII 



S betyder svärtningen hos ett framkallat fotografiskt 

 skikt, 



11 intensiteten av det ljus, som träffar skiktet, 



1 2 intensiteten av det ljus, som genomgår skiktet. 



De båda hälfterna av dubbelfältet genomgås av intensi- 

 teterna /g och /g'. 



Då är, om de motsvarande svärtningarna betecknas med 

 Si och ^2, 



?2 = l0g 





varav 



S2-Si=\ogfr 



För svärtningsdifferensen erhölls värdet 0,i7o, varemot 

 svarar intensitetsförhållandet 1,479. Sedan intensitetsför- 

 hållandet sålunda beräknats, bestämdes med mikrofotome- 

 tern svärtningsdifferenserna mellan de båda hälfterna av 

 linjerna i jämförelsespektret. Formel (1) gav därpå värdet 



på 771. 



För Agf a-plåtarna erhölls 777=064, för Wellington-plåten 

 m =0,65. Visserligen bestämdes 771 ej särskilt för den första 

 försöksserien, utan i densamma användes vid uträknandet 

 av intensitetsförhållandet värdet 0,64, som vid ett omedelbart 

 därförinnan utfört arbete ^) med Agfa-plåtar framgått som 

 medeltal av 15 observationsserier. Men då vid den andra 

 försöksserien i föreliggande arbete som medeltal av 14 obser- 

 vationsserier åter erhölls precis samma värde för 771, kunde 

 med stor sannolikhet förutsättas, att värdet 777=0,64 ägde 

 sin riktighet även för den första försöksserien. 



I allmänhet bestämdes svärtningsdifferensen mellan två 

 linjer sålunda, att minst 3 observationer gjordes på 3 motsv. 

 ställen av linjerna, varefter medeltalet togs. 



') J. stark u. H. Lunelund, Polarisation der Kanalstrahlen, Sitz- 

 ungsber. d. Akad. d. Wiss. zu Munchen, 1914. 



