AN.oö) Intensitetsförhållanden vid S t a r k-eflekten. 11 



Värdet 0,64 för m vid Agfa-plåtarna är i likhet med värdet 

 0,65 för m vid Wellington-plåten medeltalet av de i huvud- 

 sak lika värdena för H^, Hy och //^. 



§ 4. Inverkan av kanalstrålarnas hastighet på de ifttre 

 komponenternas intensitets förhållande. Den första försöks- 

 serien utfördes med två olika hastigheter för kanalstrålarna, 

 motsvarande katodfall om 2500 volt resp. 7300 volt. Som 

 spänningskällor användes högspänningsackumulatorbatte- 

 rier. Kanalstrålarna och det sönderdelande elektriska fältet 

 hade i vartdera fallet samma riktning. Fältstyrkan var hela 

 tiden 18000 volt x cm ^ Den alstrades genom en likström- 

 dynamo. Elektrodavståndet BC (fig. 1) var 2 mm. Exposi- 

 tionerna gjordes för vardera kanalstrålhastigheten på samma 

 plåt och med samma expositionstid, nämligen 3 timmar. 

 Såsom å sid. 5 nämndes, fotograferades samtidigt med de båda 

 spektrograferna. Därefter bestämdes svärtningsdifferensen 

 Si — Sj; mellan två komponenter med normal svärtning och 

 samma ordningsnummer, den ena med större, den andra 

 med mindre våglängd än den icke sönderdelade linjen. Ur 

 svärtning sdifferenserna beräknades för p- och s-komponen- 



/, 

 terna intensitetsförhållandet , . Resultaten av iörsöksserien 



framgår av tabell I på sid. 12. 



De vid pi, pi., s,, s,. angivna svärtningarna utgöra för 

 varje gång medeltalen av tre tal, vilka i sin tur vart och ett 

 bestämts genom tre inställningar med mikrofotometern. 



Siffrorna i tabellen visa tydligt, att de yttre komponen- 

 ternas intensitetsförhållanden hava värden, som betydligt 

 avvika från 1. Vidare framgår, att nämnda intensitetsför- 

 hållanden ökas med växande katodfall, d. v. s. med stigande 

 hastighet hos kanalstrålarna. Även med växande ordrings- 



1, 

 nummer av väteseriehnjerna ökas j , ett undantag härifrån 



-'a- 

 bilda s-komponenterna av H^. Talvärdena av svärtnings- 

 differensen och intensitetsförhållandet äro betydligt större 

 för p- än för s-komponenterna. 



