2 Harald Lunelund. " (LVII 



mitten och närmar sig gränsvärdet 1. Ovanstående två 

 lagar gälla både för de parallellt med det elektriska fältet 

 svängande p-komponenterna och för de vinkelrätt däremot 

 svängande s-komponenterna. 



Redan tidigare hade S t a r k i) iakttagit, att förhållandet 

 mellan intensiteterna av de yttre komponenterna hos några 

 heliumlinjer förändras med den elektriska fältstyrkan. Denna 

 egendomlighet är utmärkande för Står k-effekten. Vid en 

 normal Z e e m a n-triplett har någon föränderlighet med den 

 magnetiska fältstyrkan hittills icke observerats. 



Ökas styrkan av det elektriska fältet till mer än c:a 10000 

 volt X cm~^ så försvinner ovannämnda intensitetsdissym- 

 metri småningom, men i stället uppträder hos vätets serie- 

 linjer ett annat anmärkningsvärt fenomen. Om man låter väte- 

 kanalstrålar i ren vätgas gå i fältets riktning, äro enligt 

 J. S t a r k 2) de parallellt med och vinkelrätt mot fältet 

 svängande p och s-komponenterna med större våglängd inten- 

 sivare än motsvarande komponenter med mindre våglängd. 

 Kommuteras fältet, förändras även intensitetsförhållandet, 

 i det enligt undersökningar av J. Stark och H. K i r s c h- 

 b a u m ^) samt H. W i 1 s a r*) vid motriktat fält de mot 

 violett förskjutna komponenterna äro intensivast. 



I mycket starka elektriska fält sönderdelas, såsom 

 J. Stark och H. K i r s c h b a u m ^) påvisat, vätets serie- 

 linjer i ett mycket stort antal komponenter (Feinzerlegung), 

 varvid hos p-komponenterna intensiteten över huvud avtar 

 utifrån inåt i komponent-systemet, medan intensitetsgången 

 hos s-komponenterna är mindre regelbunden och snarare 

 visar ett motsatt förhållande. 



I föreliggande uppsats skola ovannämnda intensitets- 

 förhållanden skärskådas från atom- och elektronteorins 

 ståndpunkt. För detta ändamål är det nödvändigt att först 



») J. stark u. H. Kirschbaum, Ann. d. Phys. 43. p. 999. 1914. 

 '^) J. Stark, Ann. d. Phys. 43. p. 972. 1914. 



') J. Stark u. H. Kirschbaum, Ann. d. Phys. 43. p. 1006. 1914. 

 *) H. W i Isar, Gött. Nachr. 1914. 



'•) J. Stark, Elektrische Spektralanalyse chemischer Atome, p. 53. 

 Hirzel, 1914. 



