LXVIII Johan G-ådolin. 



väl kölden som af salt och snö tilhopablandade uppkommer, som ock hettan som osläckt kalk 

 med vatten producerar kunde förklaras. Det låter löjeligt at den senare hettan kommer ifrån 

 vattnet, men det träffar aldeles in med den del af sin specifica värme, som vattnet förlorar 

 då det, med kalken går in til en solid massa. Af alt detta tycker jag mig ej heller kunna 

 tvifla, at icke eldens phaenomener lika så böra förklaras. Phlogiston som förenas med elds- 

 luft afskiljer specifica värmen ifrån den senare. Warmen förefaller mig således såsom en en- 

 kel kropp, hvars beståndsdelar vi ej känna. Men jag tilstår at jag ännu ej tillräckeligen ser 

 huru alla de phaenomener M. H. i sin bok von der Luft und dem Feuer omtalar häraf skulle 

 förklaras. Kiew an påstår väl at eldsluft uied phlogiston ger luftsyra, men jag känner ännu 

 ej fullkomhn hans bevis. Eldsluft, som fås genom metallkalkers bränning, måtte säkert hafva 

 funnits där förut. Men svårare blir det at förklara hvarifrån eldsluften framkommer då sal- 

 peter brännes; det torde dock kunna utredas, hälst om det är pålitehgt at Priestley af bara 

 salpetersyra fått eldsluft. Men om än alt detta så kunde förklaras, så återstår ännu at veta 

 hvad ljuset är. Det måtte säkert vara skildt från materia caloris. 



Jag skall nu med några ord nämna om mina Thèses Chymicae på titelbladet af dispu- 

 tation. Den 3:dje thesen ^) grundar sig på M. H:s rön at osläckt kalk kan decomponera sal 

 commune. Jag föreställer mig at kalk värkel. har större attraction till koksaltsyra än fixt 

 mineraliskt alkali har. Men då mycket vatten är tilstädes sä sker här en ändring i anledning 

 af vattnets atractioner. Vatten har ganska liten attraction till kalk, således då koksaltsyrad 

 kalk är uplöst i vatten, så måste attraction emell. koksaltsyran och kalken öfvervinna kal- 

 kens tröglöslighet, och i detsamma försvagas föreningen emell. kalken och koksaltsyran, så 

 mycket som däraf behöfver användas på kalkens uplösning. Fastän -nu alkaht har mindre 

 attraction till koksaltsyra än kalken, så är den dock nu större sedan attraction emellan kok- 

 saltsyran och kalken af vattnet blifvit försvagad. Denna min tancka styrkes af de phaeno- 

 mener som visa at vattnet aldeles kan decomponera medelsalter. Hvarföre skulle det icke 

 äfven kunna försvaga deras förening? Hvad tycker M. H. om den 5:te thesen, ^) där jag tror 

 at man framdeles genom blotta reagentia skall få reda icke allenast på qualitas utan ock 

 quantitas af främmande ämnen uti vatten. I den 6:te ^) har jag velat säga at man intet har 

 anledning at tro det alla metallkalker är til sitt ursprung syror. 



') Die betreffende These lautet: III. Cum improbabile haud sit, terram calcis majore affinitate 

 jungi acido salis communis quam salem alcalinum mineralem; e re esse videtur, ut, iis in regionibus, ubi 

 aliter salem hunc alcalinum non offert natura, ex mixtura salis communis cum calce usta idem quaeratur. 



Anm. d. Herausgeber. 



') Die These lautet: V. Licet partes heterogeneae aquis inhaerentes, evaporatione et residui exa- 

 mine, tutissime jam investigentur; sperandum tamen est artem spagyricam ad id fastigii olim evectum iri, 

 ut solis reagentibus analysis perficiatur. 



Anm. d. Herausgeber. 



') Die These lautet: VI. Si radicali calcium omnium metallicarum decompositione, acida earum 

 denudari statuatur indoles; pari fere de causa concedendum esset terras omnes et sales quoque alcalinos 

 in acida primitiva resolvi. 



Anm. der Herausgeber. 



Tom. XXXIX. 



