LXXII Johan Gadolin. 



äro A, B, hafva hvar sin sp. värme a, h, och sina temperaturer a, ß, om vidare dessa l?:roppar 

 genom sin förening få en ny gemensam spec. värme c och thermometer temperaturen y, så är 

 summan af deras värme för blandningen Aa-s-j'a-{-Bh-z-]-ß lika stor med A-\- B- c-z -\-y 

 (hvilket jag i disputationen sökt bevisa gäller generellt om alla föreningar). Häraf får man 



_ Aaa-{-Blß — A-{-B-CY 

 ~ ZT^ • c -Aa — Bh ' 



som alltid bör utgöra 800, om försöken med yttersta accuratesse anställas. 



Innan jag går längre i detaill om varmens théorie, vill jag nu gå et steg tilbaka och 

 med et exempel förklara ideen af spec. värmen. 1 skålp. vatten har ungefär 8 gg så stor 

 spec. värme som et skålp. järn. Vid fryspuncten har såväl vatten som järn en temperatur 

 af O grader på sv. thermometer el. rättare 800 grader absolut kännbar värme. Om nu hela 

 järnets värme skulle transporteras på vattnet, så gjorde det ej mera än 100 graders tillökning 

 i vattnets värme (ty 8 grader hos järn gör endast 1 gr. hos vatten), det är: vattnet skulle 

 endast få kokhetta och järnet få en temperatur af 800 gr. under fryspuncten som är absolut 

 köld. Däremot om hela vattnets värme vid fryspuncten skulle kunna transporteras till järnet, 

 så skulle järnet få 7,200 grader el. 6,400 gr öfver fryspuncten, hvilket vore en obeskrifvelig 

 hetta, ungefär 4 gånger så stor som fordras till järnets smältning. Häraf synes at specifica 

 varmens skiljaktigheter uti diversa kroppar, utmärka ganska stora skiljaktigheter uti deras 

 absoluta värme. Häraf följer vidare at ganska stora förändringar af hetta eller köld uti en 

 kropp, endast därigenom kunna upkomma, at kroppens specifica värme af någon orsak ökas 

 eller minskas samt at det ej är orimmeligt at all upkommen kännbar värme däraf leder sin 

 origine. Alla mig bekanta phaenomener stämma fuUkomligen däruti öfverens, at det värke- 

 ligen så lärer förhålla sig. Åtminstone inträffa de olika försök med blandningar af vitriolsyra 

 och vatten, af sal comm. och vatten, af sal comm. och snö m. fl. som jag anstalt, så noga 

 härmed, at man med tämmelig precision kan uträkna huru stor värmen eller kylan skall bli 

 af dessa blandningar, endast man vet deras spec. värme för och efter blandningen. Jag har 

 således ej mycket kunnat tvifla uppå at icke detsamma äfven gäller om den hetta som up- 

 kommer under föreningen af eldsluft och phlogiston. Utaf min afhandling i Vet. Acad. Handl, 

 där jag nämner om Magellans calcul, finnes at hettan skulle bhfva obeskrifvehg, om elds- 

 luften på en gång kunde förvandlas till luftsyra. Phlogisticerad luft (förskämd luft) äfvensom 

 vatten har väl något större calor specificus än luftsyra, och därför bhr den upkomne hettan 

 något mindre då eldsluft phlogisticeras, men den blir dock så ganska stor, at alla phaeno- 

 mener af eld och brinnande endast däraf, utan svårighet, kunna dériveras, utan at man har 

 af nöden at antaga någon ny generation af hetta. Om detta således äger grund, så finner man 

 aldrig någon värme produceras, utan endast utvecklas ifrån sin förening, och då tyckes det at 

 värmen värkeligen är et enkelt elementariskt ämne, hvars beståndsdelar ej ännu kunna ut- 

 rönas. Detta har och förefallit mig mycket troligt, hälst jag svårligen har kunnat föreställa 

 mig, at genom 2:ne grofva kroppars förening, skulle kunna upkomma et ämne som i finhet 

 och spänstighet öfverträffar nästan alt hvad man i naturen har begrepp om. 



Jag har dock icke utan något misstroende till mig sjelf antagit detta, så vida det 

 stridt emot den förträffeliga théorie som M H. uti sin bok Von Luft und Feuer upgifvit. Men 



Tom. XXXIX. 



