Briefwechsel. LXXIII 



sedan M. H. enligt Lavoisiers försök något ändrat sin théorie, har jag ock tyckt mig något 

 uärraare kunna förena alltsammans; endast jag får lof at lämna hortt all considération af 

 principiiim oxygenium, ty jag tycker mig behöfva ganska starka skäl innan jag kan vara 

 öfvertygad om at et sådant ämne existerar. Om Lavoisieks försök, at det upkomna vattnet 

 väger hka mycket med aër pur. och aër Infi, tilsammans är med yttersta accuratesse anstäldt, 

 så tyckes ingen tvifvel vara at icke eldsluft och flogiston äro beståndsdelar i vatten (ty var- 

 mens vigt lärer vara så liten at icke de finaste instrumenter märkeligen kunna utvisa den- 

 samma). Dock så vida jag ej nog känner af hvilka skäl M. H. antagit at eldsluften består 

 af principium oxygenium och vatten, så vågar jag ej aldeles neka det. Jag skall nu endast 

 nämna huru saken förefallit mig, emedan jag däraf tycker mig kunna förklara alla de phaeno- 

 mener, som M. H. anförer, på et sätt som aldeles öfverensstämmer med min théorie om 

 spec. värmen. 



•Jag antager då at vatten består af phlogiston och aër pur. (aër pur. som förlorat 

 största delen af sin spec. värme, då det af Eirvtan får namn af principiimi dephlogisticatum). 

 Häraf följer, at aër pur. genom dubbel décomposition kan skiljas ifrån vatten, så snart et 

 ämne är til hands som har tilräckeligen stark attraction til phlogiston och tillika så m5^cken 

 värme tilkommer söm är nödig at bringa aër pur. i luftform, d. ä, att gifva honom sin speci- 

 fica värme. Således då salpeter eller salpetersyra, som altid hålla vatten uti sig, exponeras 

 för tilräckelig stark hetta, decomponeras vatten och aër pur. afskiljes, emedan salpetersyran 

 har så stark attraction till phlogiston (det kommer an på nogare försök om icke vid dessa 

 operationer all salpetersyra fås igen antingen förenad med phlogiston till salpeterluft el. för- 

 vandlad till luftsyra. Försvinner åter någon del af salpetersyran, så tyckes denna med värme 

 kunna utgöra aër pur.). På samma sätt sker det med metallkalker, som nu poneras hålla 

 vatten i sig. (Detta vatten som nu är beröfvat sin spec. värme är i et mera solidt tilstånd 

 än is.) Metallkalken förenas med phlogiston och aër pur. med värme. De ädla metallkalkerna, 

 som hafva stark attraction till phlogiston, kunna på detta sättet helt och hållet reduceras. 

 Med de oädla, som antingen hafva mindre attraction till phlogiston el. större attraction til 

 vatten in substantia el. til aër pur., reduceras endast till en del. Om dessa skola bringas til 

 fullkoml. metallform måste kolstybbe tillsättas. Kolst. består af phlogiston och luftsyra, således 

 sker här med tillhjelp af hetta en flerdubbel décomposition. Phlogiston förenas med metall- 

 kalken och vattnet förenas med luftsyran som af den tillkommande hettan tager luftform. 

 På hka sätt förklaras försöket med blykalk och svafvel ...[?] Några metallkalker förenade 

 med salpetersyra detonera ganska lätt, emedan salpetersyrans attraction til phlogiston här 

 blir ökad af metallkalkens. Oädla metallers calcination tyckes tilgå på det sättet, at hettan 

 bidrager til et lösare sammanhang emellan phlogiston och metallkalken samt ger metallkalken 

 tillika en större portion specific värme, aër pur., som är förhanden, förenas med phlogiston 

 och utgör et sohdt vatten som nu emottages af metallkalken. Häraf förklaras fuUkomhgen 

 de Lavoisiers försök som visa at metallkalkens tilökning i tyngden är hka stor med vigten 

 af den försvunna aër pur. 



Sålunda tycker jag mig kunna applicera denna théorie till alla dylika phaenomener, 

 men vågar dock, ännu ej mycket yrka densamma, så länge jag ej känner det öfriga af M. H:s 

 detaill i denna saken. Jag har emellertid velat meddela M. H. mina tankar och utbeder mig 



Tom. XXXIX. • 10 



