Muwistopuhe Otto Donnerista. 5 
Varsinaiset herätteensä nuori OTTO DONNER sai kuitenkin vasta, kun hän 
22-vuotiaana tuli yliopistomme oppilaaksi syksyllä 1857. 
Tämä aika oli muuten nuorukaiselle murheen aika. Hán oli nimittäin 
samana vuonna menettänyt sekä isänsä että äitinsä, ja seuraavan vuoden alussa 
hàn lisäksi menetti veljensä Anpesrin. Viimeksimainitun kuoleman jälkeen hän 
tuli nuoren lesken ystäväksi ja tueksi, ystävyyttä seurasi rakkaus, kihloihin 
meno ja onnellinen avioliitto Lovrsen, kauppaneuvos PETER Marwin tyttären 
anssa. OTTO Donxerin omaisten hyväntahtoisuuden kautta minun on ollut tilai- 
suus saada nähdä otteita nuoren Donnerin kirjevaihdosta vastaisen puolisonsa 
kanssa, kirjevaihdosta, joka antaa tilaisuuden luoda katsauksen nuoren miehen 
sielunelämään ja osoittaa ne vaikutteet, jotka määräsivät hänen elämän uransa- 
Sattumako vaiko kohtalo lienee asettanut niin, että nuori ylioppilas jou- 
tui asumaan leskirouva Texcsrrômin luo, jonka luona asuivat hänen tyttärensä, 
edellisenä vuonna kuolleen Suomen ensimäisen sanskritistin HERMAN KELLGRENIN 
sekä myös 5 vuotta aikaisemmin manan majoille muuttaneen MATHIAS ALEXANDER 
Casrrénin nuoret lesket. Ei voinut olla ilman merkitystä nuoren ylioppilaan elä- 
män uran valinnalle, että hän tuossa kodissa läheltä saattoi tajuta sitä kaipausta, 
jota tunnettiin näiden nuorten oppineiden kuoleman johdosta. Mutta yhtä suuri 
merkitys oli varmaan sillä, että leskien koti pysyi edelleen miesten kuoltuakin 
semmoisena keskuksena, jonne monet etevát henkilót kokoontuivat ja jossa nuo- 
rukainen sai heihin tutustua. Voimakkaita vaikutteita hän sai myós ottaa vas- 
taan Pohjalaisen osakunnan toveripiiristä, osittain myös yliopistoluennoista ja sii- 
hen aikaan ,kirjallisten iltamain* — „litterära soiréer* nimellä pidetyistà esi- 
telmistä. 
Ensimäisissä käytettävissäni olleista kirjeistä kevätkaudelta 1858 nuori 
DONNER kuvaa sitä harrastusta, mikä oli silloisessa illegaalisessa Pohjalaisessa 
osakuunassa. „Tosiaankin“, kirjoittaa OTTo DONNER 5 p. maalisk. 1858, „vaikuttaa 
ylioppilaissa voimakas henki kansanvalistusta kohtaan, ja minun täytyy olla in- 
nostuneena siihen. Elämäni tehtävä on sivistää itseäni ja muita tavalla tai toi- 
sella. Kuinka nyt olisi hauska osata suomea! On taaskin määrätty kaksi matka- 
rahaa, tosin pieniä (vain 60 ruplaa kumpikin) niitä varten, jotka tahtovat ke- 
rütà sävelmiä tai runoja kansan keskuudesta. — — — Nyt minä huomaan, että 
suurinta osaa ylioppilaista innostuttaa korkeampi henki. Tämä näkyy pohjalais- 
ten viikkokokouksissakin. Kirjoitelmia ja tutkielmia isänmaallisista aineista 
esiintyy siellä joka kerta. Jos hiukankin tuntee rakkautta korkeata ja totta 
kohtaan, niin tottahan innostuu toverien esimerkistä.“ Suurella innostuksella 
OTTO DONNER kertoo siitä Pohjalaisen osakunnan vuosijuhlasta, joka vietettiin 
Tom. XXXVIII. 
