6 E. N. SETÄLÄ. 
9. p. marraskuuta 1858. Siinä piti m. m. G. Z. FORSMAN suomeksi puheen J. J. TENG- 
srRÓMistá, joka oli edellisenä kevännä kuollut, sekä samoin lehtori C. G. Bone 
suomeksi professori E. A. InGmanin elämästä. Hàn kertoo laajasti, miten INGMAN 
A. I. Arwınssonin kanssa oli ensimäinen, joka alkoi puhua ja työskennellä suoma- 
laisen kansallisuuden ja suomen kielen hyväksi ja miten hàn julkaisi ensimäisen 
suomenkielisen váitóskirjan, runomittaisen suomennoksen Homeroksesta. ,Koko 
hänen elämässään ilmenee mitä hartain uskollisuus ja rakkaus Suomen kansaan, 
mikä myós näkyy hánen unkarista mukailemastaan runosta, joka alkaa sanoilla: 
Isäisi maalle, suomalain, ole uskollinen!^ Useissa kirjeissä viitataan siihen, että 
Pohjalaista osakuntaa pidettiin muita etevämpänä, vieläpä katsoivat muut, etenkin 
lànsisuomalaiset, että pohjalaiset yrittivät saada itselleen vallan muiden edellä. 
Osakunnassa joutui Orro DONNER kirjallisiinkin toimiin, siten että hàn syksyllà 
1858 valittiin Joukahaisen, pohjalaisten albumin toimikuntaan, minkä julkaisemi- 
nen aiheutui siitä, että puolivuosisataismuiston johdosta tahdottiin jollakin tavoin 
avustaa 1808 vuoden sotavanhuksia. Albumi Joukahainen IV, joka kuitenkin 
ilmestyi vasta 1860, sisälsi Donxerin esikoistuotteina kaksi runoelmaa. Jo aikai- 
semmin, kesällä 1858, hän oli koettanut ruotsiksi kääntää eräitä Kantelettaren 
runoja, mutta huomasi yllätyksekseen niiden jo aikaisemmin olevan käännet- 
tyinà Ros. Tencsrrômin julkaisemassa kokoelmassa ,Finsk anthologi“. 
Erityisen ilon ja herätteen tuotti nuorelle Doxwznille se, että hän sai Tenc- 
srRÓMin perheessä tutustua maamme merkkimiehiin. Kirjeessään 19 p:ltà helmi- 
kuuta 1858 hän kertoo edellisenä iltana olleensa yhdessä RUNEBERGIN ja SNELL- 
MANin kanssa. Hàn oli kovin ihastunut RuxEBERGlin, josta hän sanoo „ikuisen 
nuoruuden* aina säteilevän. ,Hyvàntahtoinen pila, joka elähyttää loukkaamatta, 
asuu hánen huulillaan ja varma tapa puheessa ja työssä osoittaa miestä, joka tie- 
tää 'seisoa, minne on asettunut' antamatta mahtisanojen tai loistavain lupausten 
tai minkään muun johtaa itseään pois oikeasta suunnasta. Entä sitten SNELL- 
MAN! Joka kerralta kuin häntä kuulee, täytyy ihailla ja suuresti kunnioittaa sitä 
vakaumuksen lämpöä ja sisäisyyttä, joka ilmenee joka sanassa. Vakavilla kas- 
voilla voi tosin toisinaan olla ankara ilme, mutta se tapahtuu vain silloin kuin 
on taisteltava jotakin väärää tai alhaista vastaan. Muuten asuu enemmän lem- 
peyttä sen karkean ja kankean pinnan alla kuin olisi taipuvainen luulemaan.* 
Samalla kertaa hän oppi tuntemaan myös AHLQvistin, joka oli palannut 
kotia kolmivuotiselta matkaltaan. ,Hän on iso ja lujarakenteinen mies*, kuvai- 
lee häntä Donner, ,pari vuotta neljännellä kymmenellà, kasvot avoimet ja rehel- 
liset. Tavoissaan hän, niinkuin enimmät erinomaisemmat henkilót, on yksinker- 
tainen, vaatimaton, sydämellinen ja ystävällinen.“ Aurqvisr asui muuten samassa 
Tom. XXXVIII. 
