10 3e een. ^ NIS SIRO AG 
taessa. Nuolenpääkirjoitusten tutkimus olisi vienyt itämaisten kielten tutki- 
mukseen. Tässä aineessa oli professorina Wizx. Laaus, jonka kuitenkin tiedettiin 
parin vuoden kuluttua aikovan siirtyà kreikan professorin virkaan, joten siis siinä 
aineessa oli oleva professorinvirkakin tarjona. Tähän oli kuitenkin valmistu- 
nut toinen mies, maisteri E. STRANDMAN, ja tämä seikka pani Donnerin epäile- 
mään tälle alalle antaumista. Tosin hän piti varmana, että jos hàn olisi saa- 
nut todistetuksi puheenalaisen nuolenpääkirjoituslajin suomensukuisuuden, hän 
olisi voinut saada kannatusta ja hänelle auennut paikka yliopistossakin. Mutta 
samalla häntä myös viekoitti toinen ala, joka oli meillä aivan jäänyt kesannoksi, 
kun HERMAN KELLGREN oli kääntynyt orientalistiksi, sanskritin kieli, aine, jota 
pidettiin ikäänkuin kaiken kielitieteen avaimena. Tälle alalle kehoitti J. V. 
SNELLMAN, niinkuin mainitusta kirjeestá näkyy, Donneria antautumaan. Ja tässä 
aineessa, niin arveltiin, oli uusi professorinvirka oleva helpommin saatavissa kuin 
toinen professorinvirka entisen lisäksi itämaisissa kielissä. 
DE 
Jo ennenkuin Donner päätti elämänuran valinnan, oli hän ryhtynyt kir- 
joittamaan ensimäistä tieteellistä teostaan, joka sitten keväällä 1863 tarkastettiin 
väitöskirjana, „Indernas föreställningar om verldskapelsen jemfórda med Fin- 
narnes*. i 
Tämän aineen valinta viittaa ilmeisesti KELLGRENIn, ja COasrRÉNin työstä 
saatuihin herätteihin. Olihan HERMAN KErrcemEwin ensimäisen väitôskirjan aiheena 
ollut ,Mythus de ovo mundano Indorumque de eodem notio* v. 1849 ja siinä 
viitattu suomalaisten maailmanmunatarinaan sekä tehty päätelmiä suomalais- 
ten alkukodista ja kosketuksista. Ja Casrrénin mytologiset tutkimukset esiin- 
tyvät suorastaan lähtökohtina tekijän omille tutkimuksille. Donner päättää ta- 
paavansa mytologisella alalla mitä selvimpià jälkiä „sisäisestä ja läheisestä kos- 
ketuksesta intialaisten ja suomalaisten välillä“ ja hän tekee kielellisellä pohjalla 
suuren joukon tavattoman rohkeita sanavertailuja, joiden nojalla hán yhdistää 
yhteen mitä erináisimmillà tahoilla esiintyvià nimityksiá. 
Vaikkakin tämän väitöskirjan vertailut olivat monestikin offa kevyellà 
kädellä tehdyt ja vaikkapa siitä ei lähtenyt tulosta, jolla olisi pysyvää arvoa, 
on siinä kuitenkin eräitä kultajyväsiäkin, eräitä ajatuksia, jotka ansaitsevat 
varteenottamista; tämmöisenä mainitsen siinä ilmituodun käsityksen Ilmarisen 
ja Väinämöisen jumaluudesta, jota siihen aikaan vielä ei osattu hyväksyä. 
Mutta päämerkityksensä tällä kirjasella on Orro Donserin elämänkertojalle siinä, 
Tom. XXXVIII. 
