Muistopuhe Otto Donnerista. 31 
ja yleisestä oppivelvollisuudesta. Nämä kumpikin, jotka jo ehtivät tulla sangen 
valmiiksi valmistelluiksi, ovat vielä toteuttamatta, eikä nykyaikana kukaan voi 
sanoa, milloin ne voidaankaan toteuttaa. Varmaankin tyótaakka hallitustoimissa 
kävi yli Donxerin ruumiillisten voimien, niin suuri kuin asianharrastus olikin. 
Hänen olonsa hallituksessa ei tullut pitkälliseksi. Olojen uudelleen kiristyessä 
oli Donner ensimäisiä, jotka joutuivat eroamaan, kesällä 1908. 
Orro Donner pääsi jälleen omistaumaan rakkaisiin tieteellisiin harras- 
tuksiinsa. Mutta „viisaan lepo“ ei tullut pitkäksi. Kuolema saapui kuin lem- 
peänä ystävänä tämän lempeän miehen luokse. Eräänä syyspäivänä, 17 p. 
syyskuuta 1909, Orro DONNER tavattiin vuoteellaan nukkuneena ikuiseen uneen, 
ilman edelläkäynyttä sairautta, ilman kuolonkamppausta. 
Saattaa ehkà kummastella, miten henkiló, jonka ensimäisenä harrastuk- 
sena oli kaukaisen Intian kieli, jonka viimeisenä lempityönä oli keski- ja itä- 
Aasian muinaisuuden tutkimus ja jonka mieliharrastukset näyttivät siis olevan 
kaukana nykyajan tykkivästä elämästä, miten tällainen henkiló saattoi kelvata 
johtomieheksi käytännôlliseen toimintaan, vieläpä maan hallitukseen. Että Orro 
DONNER todellakin tämmöiseen toimintaan pystyi, on vain todistuksena siitä 
että tieteellinen toiminta, millä alalla tahansa, on omiaan älyä ja silmää teroitta- 
maan, milloin vain tieteen harjoittajalla on synnynnàinen käytännöllinen aisti, 
ja edelleen, että nekin tieteet, joiden silmämääränä on oppia tuntemaan ihmistä 
hànen alkukantaisessa olemuksessaan voivat auttaa tutkijaa tuntemaan myós 
nykyajan ihmisen monimutkaista sielunelämää. 
Jos OTTO DowxwERia arvostelemme tiedemiehenä, niin meidän tulee lau- 
sua, ettei hänelle ollut ominainen suuri älyn terävyys eikä myöskään yksityis- 
kohtainen syvälle tunkeuminen. Hänen suuruutenansa oli hänen monipuolinen 
làmmin  harrastuksensa sekä myós hänen liikkeellepaneva ja järjestävä voi- 
mansa sekä varma tietoisuus siitä suuresta päämäärästä, johon hàn tieteellisellà 
toiminnallaan tähtäsi. Samalla kun hàn katsoi sellaisen tieteellisen tyón, jota 
hàn harrasti, selvittävän ,hvad folkens ande är", niinkuin eräässä hänen nuo- 
ruutensa runossa sanotaan, samalla hän katsoi suomalaisen tiedemiehen olevan 
————— en tolk 
af finska andens lif." 
Tom. XXX VIII. 
