Hôgtärade församling! Bland ledamöter af Finska Vetenskapssocieteten, hvilka 
sedan hennes senaste årsdag skattat åt förgängelsen, är Karl Emil Ferdinand Ignatius: 
en man hvars åt många håll riktade, betydelsefulla fosterländska verksamhet gör honom 
mer än väl förtjänt af att i eftervärldens tacksamma hågkomst bevaras. Hedrad med 
uppdraget att vid detta tillfälle teckna hans minnesbild, skulle jag, för att kunna full- 
ständigt redogöra för hans rika lifsgärning såsom historisk forskare, geografisk och sta- 
tistisk författare, ämbetsman, politisk personlighet och publicist, behöfva långt mera tid 
än som vid detta tillfälle står mig till buds. Hvad särskildt vidkommer hans verksamhet 
under de senaste lefnadsåren i afseende å vårt lands inre och yttre förhållanden, står 
oss densamma alltför nära för att jag kunde tilltro mig förmågan att däraf gifva en 
fullt objektiv, från personlig hänsyn fri skildring. Jag nödgas för den skull inskränka 
mig till att här framställa bilden af hans lif och verksamhet blott i deras allmännaste 
drag och därvid endast flyktigt beröra de senaste lefnadsåren. | 
Släkten Ignatius har utgått från finsk  bondestam och anses hafva fått sitt 
namn af Ignatila hemman i närheten af Wiborg. En medlem, Nils Jönsson Ignatt, 
bodde” som borgare i denna stad i början af 1600 talet, och från dennes son, som blef 
präst och antag namnet Ignatius, har släkten fortsatts i flere grenar. Karl Emil Fer- 
dinand Ignatii närmare stamfäder voro i sex efter hvarandra följande led präster, bland 
hvilka hans far, Johan Ferdinand, vid tiden för sonens födelse var pastorsadjunkt i 
Ulfsby och bosatt i närheten af staden Björneborg. Han var i sitt tidigare gifte före- 
nad med Sofia Fleming, af den i vårt lands häfder välbekanta adliga ätten Fleming 
och dess yngre gren, friherrliga ätten Fleming till Libelitz. Deras son, föremålet för 
denna minnesteckning, töddes i Björneborg såsom den 3:dje i ordningen bland flere sys- 
kon, den 27 oktober 1837. I denna sin födelsestad framlefde han för det mesta sin 
.barndomstid, dels hos föräldrarne, hvilka flyttat dit ett par år efter hans födelse, dels hos 
en farbroder, borgmästaren i Björneborg Gustaf Ignatius, som tyckes hafva med särskild 
förkärlek omfattat den vakna och lifliga brorsonen. Denne begynte redan tidigt intres- 
sera sig för historiska berättelser och beundrade, enligt hvad han själf sedermera omtalat, 
flere af historiens hjältar, en Karl XII och Napoleon, långt innan han ännu haft a b c 
boken i sin hand. 
Sin mor förlorade han tidigt, redan då han nyss fyllt 11 år. Hon skall hafva 
varit varmt religiös och i denna riktning påverkat sina barn; äfven hennes son Karl 
mottog i detta afseende intryck, som icke utplånades under hans hela lif. 
