6 Taropozr REIN. 
icke och kände sig därmed i grunden bäst belàten, dá han nu fick tillfälle att i Hel- 
singfors fortsätta det vetenskapliga arbete, som mest fängslade hans håg. 
Han hade redan offentliggjort några uppsatser i finsk historie i den västfinska ka- 
lendern Lännetär, samt om våren 1861 såsom specimen för licentiatgrad utgifvit afhand- 
lingen: Bidrag till södra Österbottens äldre historia, till hvilket ämnes behandling han 
fått material genom forskningar dem han anställt, dels i Storkyros och några andra syd- 
österbottniska socknars kyrkoarkiv, dels i senatsarkivet. Af universitetet erhållna under- 
stöd satte honom i tillfälle att sommaren 1861 idka studier vid riksarkivet i Stockholm 
och att sedermera förnya dem, somrarne 1864 och 1866, både i Sverige och Danmark. - 
En frukt dessa hans forskningar är den 1865 utgifna afhandlingen: En blick pa Fin- 
lands inre tillstånd under tiderna närmast före och efter Karl X Gustafs tronbestig- 
ning, hvilken afhandling sedermera ingick såsom del i ett större, samma år utgifvet 
arbete: Finlands historia under Karl X Gustafs regering. Detta arbete blef af kri- 
tiken så väl i eget land som i Sverige mottaget med ganska mycket erkännande. Efter 
att 1862 hafva vunnit licentiatgrad i de historisk-filologiska vetenskaperna och 1864 
promoverats till filosofie doktor, blef han docent vid universitetet 1865, hvilken docen- 
tur, enär hans publikationer: delvis berört äfven statistiska ämnen, omfattade ej blott 
,nordisk historia", utan äfven , finsk statistik.” Såsom docent innehade han tillika, 
efter det studentafdelningarne 1868 blifvit återställda såsom legaliserade institutioner, be- 
fattningen af västfinska afdelningens kurator åren 1868—70. 
Till Ignatii vetenskapliga intressen hörde äfven fornkunskapen, och han anställde 
stundom själf grüfningar i arkeologiskt syfte. I tidskriften „Mehiläinen“ för 1862 in- 
går af honom en artikel om i Finland förekommande forntida stenkummel och omtalas, 
att författaren sommaren 1861 i Lappfjärd undersökt ett sådant kummel, innehållande 
en forngraf. Uppsatsens innehåll i öfrigt visar, att han då redan sysselsatt sig äfven 
med mera omfattande arkeologiska studier. Det intresse han härför visade föranledde, 
att han antogs som biträde vid vården af universitetets etnografiska och arkeologiska 
.samlingar, för hvilkas ökande och ordnande han intygas hafva varit mycket verksam. 
Då inom finska litteratursällskapet, hvaraf han blef medlem 1864, en särskild afdelning 
samma år bildades för finsk historia och fornforskning, blef han dess förste sekreterare 
och deltog, äfven sedan han lämnat denna befattning, flitigt i dess förhandlingar. I den 
af detta samfund utgifna tidskriften „Historiallinen Arkisto’s“ första häfte (1866) ingår 
en redogörelse för en undersökning af fornlämningar, den I. jämte Yrjö Koskinen på 
uppdrag af samfundet hösten 1865 verkställt på Wanaantaka gård i Janakkala socken, 
hvarvid gjorts flera mycket värdefulla fynd af uråldriga brons- och järnsaker. Då år 1870 
finska fornminnesföreningen och 1875 historiska samfundet grundades såsom från finska 
litteratursällskapet fristående föreningar, blef I. medlem af dem begge, samt var senare 
under ett antal år ordförande för fornminnesföreningen. 
År 1865 inrättades statistiska ämbetsverket eller den s. k. statistiska byrån, till 
en början på provisionell fot, samt erhöll till sin förste chef dåvarande professor eme- 
ritus kanslirådet Gabriel Rein. Vid verket skulle jämväl vara anstäldt ett biträde med 
årligt arvode af 3,000 mark, och denna plats erhöll I., enligt chefens önskan, hvilken 
Tom. XXXVII. 
