Minnestal öfver Senatorn Karl Emil Ferdinand Ignatius. 9 
delegerad fór Finland, hvartill finska statssekretariatet, pà hans egen begäran och fór att 
undvika vidare konflikter, utverkat ryska utrikesministeriets begifvande. Han valdes 
där till en af kongressens heders-vicepresidenter. Vid samma kongress fanns af honom 
anordnad för belysande af Finlands trävaruindustri en utställning, hvilken vann mycket 
bifall. Äfven vid allmänna Pariser-expositionen 1878 funnos på hans föranstaltande ut- 
ställda kartor öfver trävaru-utförseln från Finland, hvilka ådrogo sig uppmärksamhet och 
tillvunno sig ett pris. Då senare, år 1885, ett internationellt statistiskt institut med från 
skilda länder invalda ledamöter blef inrättadt, kallades I. till ledamot af detsamma. 
Utom på statistikens har han inlagt förtjänst äfven på en densamma närstående 
vetenskaps område, nämligen geografins. Redan 1870 föreslog J. V. Snellman i finska 
litteratursällskapet, hvars ordförande han den tiden var, att sällskapet skulle föranstalta 
utgifvandet af ett utförligt arbete öfver Finlands geografi. Förslaget antogs och dess 
utförande anförtroddes åt Ignatius, som insamlade material därtill dels genom egna resor 
i landet, dels med tillhjälp af studenter, som enligt af honom gifna anvisningar på olika 
orter insamlade notiser. Arbetet, som bar titeln: Finlands geografi, handbok för med- 
borgare, begynte utkomma 1880 och var tillegnadt J. V. Snellman såsom den, på hvars 
initiativ det tillkommit. Snellman hann likväl upplefva endast början till verkets publi- 
kation, enär dess första del, innehållande en allmän öfverblick af land och folk, utkom 
efterhand i flera häften åren 1880—1890 på finska och svenska. Andra delen, hvarmed 
det stort tilltagna arbetet skulle afslutats och som var ämnad att omfatta den egentliga 
ortbeskrifningen och topografin, såg däremot icke dagen, hvartill orsaken väl hufvudsak- 
ligen låg däri, att I. efter det han inträdt som ledamot i senaten icke mera disponerade 
öfver tillräcklig tid för detta omfattande vetenskapliga värf. Den utkomna förra delen 
utgör emellertid ett mycket värdefullt bidrag till vår inhemska litteratur, utmärkt som 
det är genom ett liffullt och populärt skrifsätt i förening med vetenskaplig noggrannhet 
och grundlighet. 
Sitt intresse för geografin bevisade I. äfven därigenom att han vid geografiska 
kongressen i Venedig 1881, den han bevistade såsom ombud för finska vetenskapssocie- 
teten, hvars ledamot han blifvit 1879, offentliggjorde en liten broskyr Exposition geo- 
' graphique de Finlande (sedan intagen i vet. societetens , Bidrag"). Äfven tog han 
del i grundandet af sällskapet för Finlands geografi 1888, samt var dess förste ordfö- 
rande. i 
En ej ringa del af sin stora arbetsförmåga använde I. till att i tidningspressen be- 
handla åtskilliga dagens frågor. Han förfäktade ifrigt det finska partiets idéer i sådana 
pressorgan som Kirjallinen Kuukauslehti, Uusi Suometar, Valvoja m. fl. I grundandet 
af partiets hufvudorgan Uusi Suometar, som utkom fran och med 1869, tog han verk- 
sam del, bland annat var det pà hans fürord som till bladets fórsta hufvudredaktór antogs 
en ung västfinne, filos. kandidaten Antti Almberg. Äfven bar I. sin andel i de eko- 
nomiska uppoffringar, som nämnda blads upprätthållande kräfde under de första åren af 
dess tillvaro. 
I det af finska historiska samfundet utgifna verket Biografinen Nimikirja (1879 
— 1883) har I. författat ett större antal lefnadsteckningar af inhemska personligheter. 
Tom. XXXVIII. 
