Minnestal öfver Senatorn Karl Emil Ferdinand Ignatius. 11 
i syfte att något utvidga valrütten i borgarståndet. Styrelsen aflät i själfva verket en 
proposition i ämnet till följande landtdag, den af 1885, vid hvilken I. åter var repre- 
sentant för Kexholm och medlem af järnvägsutskottet. Som bekant föranledde frågan 
om valrätten i borgarståndet denna gång vidlyftiga debatter, bland annat vid det ple- 
num plenorum på riddarhuset, som räckte från kl. '/,6 e. m. den 11 april till samma 
klockslag påföljande dagens morgon. Propositionen hade behandlats i lagutskottet, som 
därvid delat sig i två lika starka grupper, bestående den ena af samtliga ridderskapets 
och adelns samt borgarständets, den andra af samtliga präste- och bondeståndets med- 
lemmar. Den genom aflagda sedeln vunna majoriteten ville, att endast de, hvilkas års- 
inkomst vid kommunaltaxering uppskattats till minst 800 mark, skulle hafva politisk 
valrätt och högsta röstetalet vara 25, medan minoriteten föreslog ett vida lägre inkomst- 
belopp såsom villkor för valrätt och såsom högsta röstetal 10. Det förra förslaget hyl- 
lades af de svensksinnade, det senare af de finsksinnade. I. hörde till dem som vid ple- 
num plenorum uppträdde till försvar för det senare, mera frisinnade förslaget. Menings- 
skiljaktigheten partierna emellan kunde dock, dess värre, icke utjämnas och hela refor- 
men förföll. 
Vid samma 1885 års landtdag förnyade I. en af honom redan tidigare 1877— 
18, ehuru då utan framgång, väckt petition om en reglering af landets indelning i ad- 
ministrativt, judicielt och ecklesiastikt afseende, mellan hvilka indelningar rådt en brist 
på öfverensstämmelse, som föranledt mycken oreda.  Petitionen blef denna gång af stän- 
derna i hufvudsak antagen, och de af landtdagen framhållna synpunkterna blefvo seder- 
mera af senaten, i hvilken I. själf dåmera fått inträde, beaktade. Äfven föreslog han 
vid samma landtdag tillsättandet af en komité för att undersöka handtverkeriernas i lan- 
det tillstånd, hvilket förslag framkallats af klagomålen öfver yrkesskicklighetens i lan- 
det nedgående till följd af den nya näringslagen. Ständerna beslöto dock låta förslaget 
falla, i förlitan på att styrelsen komme att i saken vidtaga åtgärder, något som ock 
skedde, i det industristyrelsen kort därefter utfärdade ett cirkulär med föreskrifter i det 
syfte, Ignatii förslag afsett. — I språkfrågan väcktes af den liberale Anders H. Chydenius 
ett förslag om de båda inhemska språkens likställande genom en af monark och ständer 
antagen lag. Ignatius hörde till dem, som önskade frågans lösning genom en dylik lag, 
men Ohydenii förslag mötte motstånd af de extrema riktningarnes anhängare inom båda 
språkpartierna, då man på det extrema svenska hållet ansåg att finskan därigenom 
komme att vinna för mycket, medan man på det extrema finska hållet trodde sig där- 
med vinna för finskan för litet. Försöket att få till stånd en ständerlag ledde därföre 
beklagligtvis ej till resultat. 
I., hvilken flere gånger sutit som ledamot i komitéer, tillsatta af senaten för afgif- 
vande af förslag i allehanda samhällsfrågor, kallades kort efter afslutandet af 1885 års 
landtdag att själf inträda i regeringen såsom chef för senatens kammar- och räkenskaps- 
expedition. Redan år 1882 hade på förslag af den nye generalguvernören grefve Hei- 
den några af de ledande personligheterna inom de vid landtdagarne representerade par- 
tierna kallats att inträda i regeringen, bland dem Yrjö-Koskinen såsom chef för kammar- 
och räkenskapsexpeditionen. Men då denne 1885 i enlighet med sin egen önskan öfver- 
Tom. XXXVIII. 
