14 Taropozr REIN. 
minst 5 hektar skattbar mark; därjämte fà under vissa villkor parceller, med skattskyl- 
dighet till -stommen, ur hemmanen utbrytas. Genom denna lag har möjligheten till jord- 
delning blifvit i vàrt land betydligt underlättad. 
Bland Ignatii förtjänster om vårt kameralväsende bör vidare nämnas: förbätt- 
rande af statsbokföringen, skärpt kontroll öfver vården af kronans boställen och mar- 
ker samt åtgärder för uppodling af kronan tillhöriga mossar. År 1895 utkom en kun- 
görelse om förändring i jordregister-föringen, och 1897 gafs instruktion angående upp- 
rättande af nya jordeböcker. Förordningen om mantalsskrifning af den 10 april 1894 
har varit af vikt för vår befolkningsstatistik. | 
Beträffande den hållning L, under den tid han tillhörde senaten, i allmänhet in- 
. tog i förekommande frågor af politisk innebörd, har han själf i sina redan omnämnda 
själfbiografiska anteckningar yttrat, att, ehuru han i allmänhet sympatiserade med libe- 
rala idéer, insikten i hvad Finlands politiska ställning fordrade dock gjorde, att han be- 
träffande utvecklingen af våra politiska institutioner trodde sig böra intaga en i någon 
mån - konservativ hållning. Han ansåg att man under för oss ogynnsamma yttre för- 
hållanden borde rikta sina ansträngningar på bevarandet af hvad vi egde, men däremot 
undvika allt som kunde gifva något skäl till den beskyllning, att vi ville obehörigt öka vår 
representations befogenheter. Han gillade t. ex. det finska partiets gent emot de ryska 
fordringarne relativt moderata hållning vid 1891 och 1894 årens landtdagar i straffslags- 
frågan, hvarigenom den däri inträdda konflikten löstes och Finland erhöll en ny och för- 
bättrad strafflag. Angående religions- och pressfriheten ságer han sig visserligen ej i allo 
hafva gillat Yrjö Koskinens restriktiva åsikter, men dock ansett att man äfven här 
framför allt borde iakttaga hofsamhet; den lutherska kyrkan borde ej försvagas, emedan 
den då blef mindre i stånd att motstå eventuella angrepp utifrån af en främmande kyrka. 
Därför ansåg han riktigt att det förslag till dissenterlag, som framlades 1888, gällde blott 
protestantiska trosbekännare och att rättigheten till öfvergång från ett kyrkosamfund 
till ett annat var-i någon mån begränsad. Likväl gick han ej så långt som att i likhet 
med Yrjö Koskinen yrka på nattvardstvångets bibehållande eller understödja honom i 
fråga om prästernas aflöning, där Yrjö Koskinen såsom ecklesiastikchef sökte gynna 
dessa på ett sätt, som ofta väckte fórsamlingarnes missnöje. Vidkommande pressfriheten 
ville I. hafva den skyddad, dock inom sådana gränser, att den ej komme att skada oss 
genom att väcka förbittring mot oss bland våra östra gramnar. 
Att I. önskade undvikandet af sådant, som kunde försvåra våra relationer till kej- 
sardömet, hade nog sin giltiga anledning däri, att dessa relationer under den tid han 
satt i senaten ögonskenligen allt mer försämrades. De angrepp, som från ryskt nationa- 
listiskt håll riktats mot vår grundlagsenliga autonomi, tilltogo mot slutet af 1880:talet 
allt mer i häftighet och begynte öfva, inverkan på de maktegande i kejsardömet. Gene- 
ralguvernören grefve Heiden ändrade den konstitutionella hållning, han tidigare intagit, 
och det samförstånd, som egt rum mellan honom och den finskt sinnade fraktionen i 
senaten, upphörde efter hand. Om hösten 1889 erfor man, att planer voro à bane om 
det finska mynt-, tull- och postväsendets införlifvande med motsvarande institutioner i 
Ryssland. Senaten blef ense om att uppsätta promemorior, hvari uppvisades sådana åt- 
Tom. XXXVIIT 
