4 Ivar A. HEIKEL. 
intresse, som slutligen förde honom öfver från hans egentliga studieomráden till den 
inhemska kulturhistorien. 
Då Lagus 1839 blef student, var det afgjordt att han skulle egna sig åt den 
klassiska och orientaliska litteraturens studium. Morfadren, ärkebiskop Jak. Tengström, 
i hvars hus Wilhelm Lagus ofta vistats som barn, hade i ord och skrift ådagalagt sin 
höga uppskattning af den antika och den orientaliska litteraturen. Farbrodern Anders 
Johan Lagus hade varit docent i grekiska och rörde sig ännu som professor i filosofi i 
sina publikationer på hellenskt område. En mosters man, Johan Jakob Tengström, om 
ock slutligen professor i filosofi, kan räknas till våra förnämsta klassiska filologer. 
Fadren Wilhelm Gabriel Lagus, jurisprofessorn, betecknas uttryckligen af sonen som 
den, som uppmuntrat honom att egna sig åt den klassiska filologins studium. Alla dessa 
närastående äldre anförvandter voro lärjungar af eloquentieprofessorn H. G. Porthan, 
och hafva (med undantag för A. J. Lagus) liksom denne alla vunnit sitt egentliga 
vetenskapliga anseende som forskare i Finlands kulturhistoria. Sådan blef äfven Wil- 
hem Lagus' utvecklingsgång. 
År 1843 disputerade Lagus pro exercitio och hade den vid ett dylikt tillfälle 
sällsynta tillfredsställelsen att kunna teckna sig som ,auctor“ på titelbladet till den 
ventilerade afhandlingen: De homoeoteleutis quae vocantur. Valet af detta ämne, om 
rim i grekisk och romersk poesi, från filologins mera estetiska område, tyder på infly- 
tande af de dåtida lärarene i de gamla språken. 
I sina därpå under åren 1846— 1848 publicerade undersökningar om källorna 
för Plutarchos” biografier öfver Cicero och Cato Censorius samt Plutarchos” studier af 
Varro och af Livius befinner sig den unge forskaren på ett område, som särskildt låg 
för hans naturel: det biografiska, kulturhistoriska. I sina forskningar står Lagus tydli- 
gen under inflytande af Göttingerfilologerna — häri en direkt efterföljare till Porthan. 
För Porthans samtida i Göttingen Christian Gottlob Heyne utgjorde språk- och gram- 
matikstudiet villkoret för inträngande i forntidens ande, ej ett hufvudändamål, en sats 
som äfven Porthan tillegnat sig och som jämväl synes stämma till Lagus' uppfattning. 
Det är särskildt den berömde Göttinger-historikern Heeren, författare till bl. a. , Unter- 
suchungen über die Quellen der vorzüglichsten Historiker und Geographen“, som 1820 
utgaf undersökningar hänförande sig just till Plutarchos” biografier, som närmast påver- 
kat Lagus. Att ej nämna andra, har han äfven rönt inflytande af den namnkunnige 
omstörtaren och nyskaparen af Roms äldre historia Niebuhr, om hvilken Lagus med 
rätta yttrar: ') ,tanta sagacitate quanta neque ante eum nec postea quisquam in his rebus 
versatus est, priscas fabulas in controversiam et dubitationem adduxit^. Plutarchos- 
disputationerna utkommo delvis i små häften, och ett par af dem äro ej fulländade. 
Om de utgifvits som ett sammanhängande arbete — de skulle omfattat öfver 300 sidor 
—, hade de otvifvelaktigt kommit att intaga en bemárkt plats inom Plutarchos-littera- 
turen. De visa en mycket stor beläsenhet och ett godt kritiskt omdóme. 
Lagus hade nu vunnit docentur i grekiska litteraturen (1846) och doktorsgrad 
!, Plutarchus Livii studiosus p. 3. 
Tom. XXXVIII. 
