Minnestal öfver Professor Emeritus, Statsrådet Jakob Johan Wilhelm Lagus. 7 
inträdesföreläsning !) yttrar Lagus med smärta, att han med ófvertagande af det nya 
läroämnet offrade en ungdomsböjelse, en ungdomsfröjd, fórstlingen af sin kärlek till ve- 
tande och forskning. — Ekonomiska skäl utófvade helt visst ett bestämmande inflytande, 
men äfven ónskan att åt universitetet rädda ett'liroümne, arabiskan, som man på visst 
håll sökte få utmönstradt. Lagus försvarar i detta föredrag den arabisk-persisk-turkiska 
eller islamitiska filologins enhet med arabiskan som centralämne. Han slutar med dessa 
ord: jag har ,utsträckt begreppet af orientalisk litteratur långt bortom gränserna för 
mina egna insikter, men misströsta höfves mig likväl ej, att ju på detta vida fält skall 
- finnas hälst något afskildt hörn, något litet område, där min verksamhet kan blifva 
fruktbärande för vetenskapen och detta universitet”. 
På detta yttrande visar Lagus tillbaka, då han, efter att förberedelsevis år 1866 
ha lemnat ett parti af arbetet till bokhandeln, 1869 utgifver första delen af sin Läro- 
kurs à Arabiska Språket, som på grund af en utvidgning af arbetets plan och författa- 
rens mångfaldiga andra värf först 1878 blef med den fjärde delen fulländad. Arbetet 
har af kännare mycket lofordats, äfven från vetenskaplig synpunkt, och anses allt ännu 
ega stort värde. En otrolig möda har fórf. nedlagt på citat i syntaxen och särskildt 
och till öfvermått i ordboken. Här liksom annars, då Lagus vågar sig ut på att jäm- 
föra ordförrådet inom olika språkstammar, visar han, att den egentliga linguistiken ej 
var hans område. 
Arbetet hade fordrat omfattande förberedelser. Då det utkom, var Lagus ej 
mera innehafvare af den orientaliska professuren. Han hade i maj 1866 öfvergått till 
professuren i grekisk litteratur, som han därförinnan förestått läseåret 1861—62 och 
vårterminen 1866. 
Den omständigheten, att för orientaliska litteraturen vunnits en ung docent, me- 
dan det icke fanns någon, som hade kunnat företräda grekiskan, medverkade uppen- 
barligen till att Lagus nu återvände till sin vetenskapliga ungdomskärlek, den grekiska 
litteraturen. Redigeringen af Lärokursen i Arabiska, nödvändigheten att fortfarande 
tidtals föreläsa äfven i arabiska och en mängd nya intressen och offentliga värf vållade 
dock, att detta-återupptagande af grekiskan ej.bragte vetenskapliga frukter. 
Såsom föreläsare ådagalade Lagus en stor pedagogisk begåfning, var sällsynt 
liflig och förstod att väcka intresse, men egentlig ledning till vetenskaplig forskning 
torde han mindre ha lemnat. Enär det àlàg fakultetens medlemmar att bedöma lär- 
domsprof, uppträdde Lagus vid disputationstillfällen ofta som extra opponent. Om akten 
försiggick på latin, fanns det ingen, som ledigare än han uttryckte sig på romarspråket. 
På den grekiska filologins område publicerade Lagus under denna period blott ett par 
afhandlingar. I ett föredrag om Iliaden och Assyrien (Vet. Soc. Öfversikt H. 7) är - 
han otvifvelaktigt på rätt strät, ehuru på grund af de senaste årens arkeologiska upp- 
täckter fråga och svar numera formuleras annorlunda. Promotionsskriften af 1869 inne- 
håller en anslående undersökning Om grekernas fosterlandskärlek, en undersökning, som 
tyvärr förblef blott ett fragment. I samlingen „Strödda Blad" utgaf Lagus i reviderad 
1) Ingår i Litteraturbladet 1857. 
Tom. XXXVIII. 
