H. ZOOLOGI. 



Paa 12 af Expeditionerne er foretaget systematiske zoologiske 

 Undersøgelser, nemlig paa Vestkysten af Cand. Th. Holm 1884 og 86 

 (.,Fylla"s Togter til Davis-Stræde), Cand. mag., nu Inspektor W. Lund- 

 beck 1889 og 90, Professor D. Bergendal fra Lund 1890 (f 1908), Ad- 

 junkt M. P. A. Traustedt 1892 (t 1905), Cand. mag. Ad. S. Jensen 1900, 

 Dr. phil. V. J. H. Nordmann 1911 og Cand. mag. K. H. Stephensen 1912, 

 — samt paa Østkysten af Cand. E. Bay 1891—92, Læge H. Deichmann 

 1891—92 og 1900, Læge K. A. E. Poulsen 1898—99, Konservator S. Jen- 

 sen 1900 (t 1902), Konservator A. L. V. Manniche og Student F. Jo- 

 hansen 1906— 08, — samt udenfor Exp. af Kolonibestyr. E. C. Fencker.^ 



Bearbejdelsen af Materialet skyldes dels ovennævnte, dels en Række 

 Zoologer, navnlig Dr. phil. H. J. Hansen, Assistent H. J. Posselt (f 1896), 

 Dr. phil. C. J. Wesenberg-Lund, Viceinspektor Herluf Winge, Baurath 

 Th. Becker fra Liegnitz (Schlesien), Dr. phil. O. Th. J. Mortensen, Dr, 

 phil. & Cand. jur. J.C.Nielsen, Læge A.L.Bertelsen, R. Hartmeyer fra 

 Berlin, Dr. Vincenz Brehm fra Eger (Bøhmen), Mag. se. T, H. Ditlevsen, 

 Mag. se. P. L. Kramp og Ivar Trägardh fra Stockholm. 



Endvidere kan anføres, at Dr. phil. Nordmann i 1911 under- 

 søgte Forholdene i Nordre-Strømfjord og paaviste, „at det salte Hav- 

 vand, hvis Bundtemperatur stadig var under 0°, fortsætter sig gen- 

 nem hele Fjorden lige til dens inderste Dele. Herinde lægger det 

 ferske Vand sig som et forholdsvis tyndt Dække ovenpaa det tungere 

 Saltvand (som allerede i 1879 paavist af J. A. D. Jensen), og dette Lag 

 af Ferskvand kommer kun til at spille en Rolle overfor Strandens 

 Dyreliv i strengeste Forstand. Det er saaledes ikke en aftagende 

 Saltholdighed, der i Dybet sætter Grænser for Dyrelivets Udbredelse 

 i de inderste Dele af Fjorden, men udelukkende de store Masser af 

 Ler og Sand, der med Bræ-Elvene skylles ud i Fjorden og danner 

 store Banker, som i Tidernes Løb opfylder hele den indre Del af 

 Fjorden; hvor disse Banker afsættes, er det kun forholdsvis faa Dyre- 

 former, der kan optage Kampen mod de udstrømmende Ler- og Sand- 

 masser, og hvor disse blive altfor rigelige, maa selv de haardføreste 

 Arter give tabt. Disse Iagttagelser kaster Lys over visse Forhold paa 



